VOD (1)
Obsahy(1)
Experimentální pohled režiséra P. Štingla na realitu naší přítomnosti. Film na hranici hraného a dokumentárního žánru. Není náhoda, že mozaika příběhů z Pasek nad Jizerou je znovuobjevením míst, kam Karel Václav Rais zasadil svůj buditelský román. Tradičně česká oblast uprostřed Sudet si zachovala nepřerušenou historickou kontinuitu a tak i vzpomínky a kronikové záznamy nadčasově žijí v místních obyvatelích. Ve volně zpracovaných vzpomínkách z kroniky Drahoslava Waldmanna vystupují místní obyvatelé v rolích svých otců a dědů. Skvělé výkony desítek amatérských herců, chalupníků a hospodářů horských usedlostí i ochotníků z širokého okolí, spojuje fenomén lidské paměti. Vzpomínky kráčejí s našimi poutníky po letokruzích celého minulého století. Vzpomínky probouzejí k životu nejen filmová kouzla a skoky v čase, ale také obrazotvornost kolorovaná tradičním podkrkonošským spiritismem. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (10)
Pivní experiment. ()
Český Lev 1 nominace: Střih ()
S witchem musím souhlasit, že představitel "pohlavára" v druhé půlce to dost nedává - a to dost kazí dojem celku. Ale přesto (a přes všechny ostatní nedostatky povětšinou ale plynoucí ze zázračně malého rozpočtu filmu) je to v naší zemi nadprůměr a docela se těším na dalšího Štingla... ()
Ochotnický film – tak je to napsáno v úvodních titulcích a myslím, že lépe to vyjádřit nešlo. Vůbec bych na to tedy nenahlížel jako na „hraný dokument“ ani nečekal mistrovské herecké výkony. Je to takový malý milý experiment, který mě nejvíce překvapil tím, že se mi opravdu líbil. ()
Sice zajímavý, ale nezajímavě a nedivácky natočený pokus o historické ohlédnutí za lidičkami z hor, jejich podnikání, slabostech a pijatice... žel z poněkud neobjektivního pohledu, z něhož se vytratilo kdovíproč to, co dělalo horaly horaly - víra v Boha. Dojde i na komunistického pohlvaára, vracejícího se vzpomínat. Takový dějový, programově amatérský (herecky) mišmaš. ()
Kdyby to mělo maximálně 60 minut, asi bych byl dost spokojený, protože některé scény tohohle zvláštního a dost zajímavého experimentu mají své kouzlo a půvab. Taky se mi hodně líbí ten nápad i jeho zpracování, jenže ta délka to prostě dost zabíjí. Ono to totiž ve skutečnosti má skoro dvě hodiny (přesně 115 minut) a při takové délce to prostě nedokáže upoutat po celou tu dobu. Proto z toho mám dost rozporuplných pocitů, protože na jednu stranu se mi to prostě líbilo a klidně bych takový nápad vidělo někde častěji, jenže na tu druhou stranu mi to místy přišlo neskutečně úmorné. Znova bych už si to nepustil, ale stejně z toho filmu mám docela dobrý pocit. V hodnocení zůstanu někde uprostřed, nicméně i tak mě mrzí, že to tak strašně zapadlo, protože špatný ten film rozhodně není a jsem o to víc rád že jsem ho viděl, protože jsem ho sháněl skoro čtyři roky. 3* ()
Obávám se, že tady něčí nostalgie silně omezila filmařskou intuici. Natočit hraný dokument z kraje Zapadlých vlastenců a obsadit ho místními obyvateli je na první pohled nápad jako hrom, problém ale nastává v okamžiku, kdy se režisér snaží ztvárnit scénář, který si přímo říká o profesionální herecké výkony. Tím samozřejmě nechci brojit proti nehercům, ti mohou být ve filmu hodně zajímaví (viz česká nová vlna), i když to chce pečlivý výběr, přesné obsazení a dostatek „volného prostoru“ pro jejich přirozenost. Tady jsou ovšem celé pasáže, které naturščik prostě neutáhne. Mám na mysli třeba cestu dvou bývalých přátel na samotu pro zmrzlé tělo staré ženy – tenhle motiv má slušný potenciál a zobrazuje totalitní realitu na pozadí tak trochu mystické atmosféry (drsná krajina zasněžených hor, soumrak, vzpomínky na mrtvou, přelud na skále), bohužel ale jako všechno naráží na nejisté projevy „herců“. Když připočítám nějaké to klišé – stylizované mezititulky, dobové záběry podkreslené hudbou z orchestrionu, kombinace stará paní + černá kočka + pasiáns – vychází mi z toho slabé dvě hvězdičky za pár osamocených nápadů a tvůrčí nadšení. ()
filmová hláška: "Když chcete hospodařit, musíte mít pod barákem hnůj, jinak se na to můžete vysrat." Myslím si, že si režisér vzal příliš velké sousto, než aby ho zvládl... škoda :( ()
Z experimentovani vzešla matná obrázková kronika, u které si občas zdrimnete tak jako hosté u vyprávění staré Hlouškove... ()
Krásne spracovanie za ktoré by sa nemuselo hanbiť ani veľké štúdio. Veľmi citlívý príbeh najmä spoločná cesta dvoch kamarátov so sánkami a ich spomienky na minulosť ()
Reklama