Režie:
Jiří VanýsekKamera:
Jakub NosekHudba:
Jiří BulisHrají:
Oldřich Navrátil, Ivona Krajčovičová, Ján Kramár, Ilja Racek, Ján Sedal, Steva Maršálek, Jan Vlasák, Monika Maláčová, Hana Zaoralová, Žofia MartišováObsahy(1)
Mladý lesní inženýr Jan (Oldřich Navrátil) žije na samotě v hájence. Nespokojenost s osobním životem i pracovní problémy řeší pitím. Postupně přestává komunikovat, propadá apatii a lhostejnosti. Jeho závislost na alkoholu se prohlubuje. K odchodu na dobrovolnou odvykací terapii ho přinutí až nenadálý příchod mladé dívky Marty (Yvona Krajčovičová). Když se po čase domnívá, že má vše pod kontrolou, léčbu o své vůli přeruší. Bez pití ale nevydrží dlouho. V deliriu si podřeže žíly a je umístěn na psychiatrii. A je to znovu Marta, která mu dává důvěru a naději. Láska, kterou k Martě cítí, je pro něj velkou motivací. Bude jeho odhodlání a vůle stačit na zvládnutí své závislosti? (Česká televize)
(více)Recenze (32)
Tak tady se kásting teda povedl na 1. Emil Nádeníček je pro tyhle ztroskotance se svou vizáží přímo stvořený . Miluju víno a mám rád pivko , ale tyhle trampoty okolo tvrdého špiritusu sem nikdy nepochopil. ()
Velmi dobrá televizní sonda do života a duše recidivujícího alkoholika, ozvláštněná hereckým výkonem Oldřicha Navrátila, bez jeho herecké účasti by patrně nemělo cenu tenhle snímek sledovat. Příběh je jednoduchý, ale v tom spočívá jeho síla, dějová složka ostatně nehraje velkou roli, jde spíše o obraz, realistický výsek života inteligentního jedince prohrávajícího svůj boj nejenom s alkoholem, ale i s depresemi pocházejícími z osamělosti a nihilismu života na okraji odcizené společnosti. O tom, že je to boj těžký, netřeba pochybovat. Jinak film trpí všemi klasickými neduhy televizního filmu 80. let z dílny ČST - podivně nízká kvalita obrazu a skutečně příšerná hudba, je až s podivem, jaké tehdy panovalo v československé televizi estetické cítění... Podobné filmy: Ikarův pád, Tažní ptáci, Dnes naposled, Dobří holubi se vracejí, Hadí jed, Hodina klavíru ()
V poslední době mam nějaký štěstí na filmy o alkáčích. Oldřich Navrátil chlastá první ligu, dělá mu to problémy, Ivona Krajčovičová se ho snaží přesvědčit, aby přestal, nakonec se jde léčit... Prostě je to jako přes kopírák. Nutno dodat, že Navrátil svym výkonem tuhle lacinou televizní inscenaci vytáhnul z totální šedi aspoň někam do průměru. Ostatní herci mi přišli jen tak do počtu. Nenadchne, neurazí - 50% ()
Možná nejdramatičtější role pana Navrátila a předvedl se.. to mu sedlo.! ()
Konec osmdesátek se nesl v kritickém duchu a tak se občas objevovaly i filmy tepající do nešvarů socialistické společnosti. Jedním z nich byl alkoholismus a filmů na toto téma v té době vzniká hned několik. Tenhle je o osamnělém lesákovi, žijícím daleko od lidí v hájence. Jeho boj je klasickým bojem se svým vlastním já. Myslí si, že vše má pod kontrolou, že rozhoduje sám nad sebou a že když si dá sklenku, umí siříci i dost. Jenža ta je vždy spouštěčem k pokračování v pití. Rána jsou pak krutá. Nejen, že se sčítají materiální i duchovní škody, ale s vystřízlivěním a bolestí hlavy přichází i výčitky, uvědomnění si vlastní zbabělosti a faktu, že nad nemocí nemám kontrolu. Následný slib, že už ne většinou vystačí jen do dalšího závanu čehokoliv v čem je líh... Navrátil tu zahral svoji životní roli. On je hercem pohodářů, taťků, oddílových vedoucích, pracantů...a teď si střihl toto. Ta jeho slast, když zalomil láhev pálenky byla dokonalá. I to jeho kradmé našlapování v teniskách před léčebnou, když přijela návštěva...Směs radosti a chuti běžet a zároveň hluboký stud, bránící v rozběhu... Opravdu tu předvedl veliké herectví. Dávám za 4 antabusy. * * * * ()
Tenhle film má jednu zásadní chybu, že nevznikl jako klasický celovečerní film, ale pouhá televizní inscenace chudé brněnské produkce. Jak už zde poznamenal Radek99, tato forma zbytečně kazí dojem velice slabou technickou a obrazovou kvalitou. O to víc, když jde o jinak velice kvalitní psychologický snímek se stále aktuální problematikou alkoholismu, který v sobě nese vedle silného příběhu i slušné herecké výkony. Zejména Oldřich Návratil v hlavní roli velice mile překvapil, za pozornost stojí i Ilja Racek. Konec filmu byl zbytečně velice předčasný, škoda. ()
Problémy s alkoholem jsou zde podány velmi věrohodně, kromě výborného Oldřicha Navrátila se mi líbila i slušně hrající a mile působící Ivona Krajčovičová. ()
Za Oldu jedna hvězda navíc, jinak je evidentní, že to psal někdo, kdo měl s chlastem bohatý zkušenosti, akorát mu špiritus asi odplavil značnou část buněk, takže se scénář chvílema neurčitě motá, jako opilec, co jde nad ránem z putyky. ()
Zajímavý televizní snímek o alkoholismu a smyslu života... Škoda jen, že ten konec je takový useknutý a kromě Oldřicha Navrátila jsou všechny ostatní postavy hrozně nevýrazné... ()
Tohle by mohla být klidně životní role Oldy Navrátila, protože svoji postavu lesního inženýra, který propadl závislosti na alkoholu a posléze dospěl k celkové apatii, že si podřezal žíly na návštěvě u rodičů své přítelkyně, hraje naprosto s přehledem. Také jeho neustálé mačkání listí, aby se nemusel napít je sugestivní. Jiří Vanýsek natočil opravdu silný film a vkusně a démonicky nasnímal delíria, do kterých se hlavní hrdina dostával a za doprovodu hudby Jiřího Bulise je to doslova horor! ()
Herecká ikona Olda Navrátil coby lesní pracovník, žijící na samotě u lesa v hájence. Touží po jediném - postavit znovu oboru a začít tu chovat daňky a jeleny. Bohužel je nějakou dobu sám a tak propadá holdování alkoholu. I jeho pes vycítí, že je s ním něco v nepořádku a napadne ho. Dostává se ale do takové situace, odkud není cesta a tak se nechá hospitalizovat na dobrovolné odvykací terapii. 75% ()
Snaha po pravdivosti... ()
Olda Navrátil, takový téměř můj soused hraje výborné zejména lidi s dobrým srdcem( My vás vy komunisti stejně jednou pověsíme-Vracenky) a zpackaným životem. Nejinak je tomu zde. Už na jeho léčení je totiž poznat, že až tak moc se odnaučit chlastat nechce. Vůbec se mu nedivím, já bydlet na hájence piju i okenu! ()
Filmy o závislácích nemám rád, protože nevím, proč by se v tom měli mít možnost prostřednictvím umění hrazeného z peněz daňových poplatníků ještě rochňat. Navrátil to ale hraje dobře, je prototypem nevkusného slabocha. Naštěstí je tu Ivona, taková ta femme fatale českého filmu té doby. Její kouzlo je opravdu těžko odolatelné. ()
Pro filmy o alkacich mam slabost a Oldrich Navratil si toho sveho vystrihl zkusene. Jinak zadnej zazrak, zejmena hudba opravdu priserna, nicmene diky vybornemu vykonu zminovaneho herce v hlavni roli, dobre koukatelne. ()
Pro mě je O.Navrátil přesně typem herce pro takové role,myslím že vůbec nemusí nic hrát,člověk se prostě pro určité role prostě narodí.Opilecké scény mu dou moc dobře,nejen ty,je to pro mě pan herec a to dokazuje i v jiných filmech a seriálech viz.Bylo nás pět. Úžasná je scéna kdy je u rodičů své milé a odmítá alkohol ale je poražen tímhle démonem a vymyslí si fintu s jízdním řádem a odjezdem vlaků. Po odchodu otce od stolu do sebe obrátí vodečku a démona potlačí:-)) ()
Tohle drama člověku v mladém věku dochází jen pomalu, dny kdy prostě "žijete" se táhnou a Vy čekáte, že se něco změní a někdo přijde a z toho šedého světa Vás vezme pryč, ale tak to není...nikdo nepřichází a tak občas sáhnete po lahvi, pak častěji a pak už pořád. Osamělá hájovna, ale může to stejně tak být byt v paneláku nebo vila na Ořechovce. Výborný Oldřich Navrátil a jeho boj s něčím nad čím se nevyhrává příliš často. ()
Teprve když jsem si asi před rokem pořídil funkční nahrávadlo na TV, objevil jsem, jaké perly vyrobené v brněnském studiu ČT v 80. a 90. letech tam běží. Je evidentní, že sdílejí civilní a důstojný styl, určitý okruh vynikajících známých, ale ne profláklých herců, poetiku. Pro mě je tenhle proud brněnských inscenací asi nejsilnějším kulturním fenoménem mého posledního roku. Zde mě zaujala hlavně paní Krajčovičová: evidentně v letech 84 - 85 hrála - právem - všechny civilní famme fatale českých filmů... ()
O přetěžkém zápase člověka se závislostí na alkoholu byly u nás natočeny mnohem silnější a přesvědčivější filmy, ale ani tento příspěvek brněnského studia není úplně marný. Onen vnitřní boj s démonem alkoholu je zde sice podán až příliš tezovitě a zkratkovitě, nicméně jakžtakž uvěřitelně. Otevřený závěr má zřejmě svádět k mírnému optimismu, protože láska a podpora milující partnerky je asi nejsilnější motivací pro překonání alkoholové závislosti. Ovšem mimořádně pevná vůle je další nezbytnou podmínkou. Proto se také jen malé procento alkoholiků tohoto prokletí jednou provždy doopravdy zbaví. Nezbývá tedy, než Janovi držet palce a přát mu, aby se k oné menšině nakonec úspěšně zařadil i on. Oldřich Navrátil se své úlohy zhostil přesvědčivě, velkým kladem této inscenace pak je geniální hudba Jiřího Bulise, která se na celkovém vyznění podílí víc než silně. ()
Najprv k Ivone Krajčovičovej: Už v osemdesiatych rokoch ešte ako nedospelý jedinec som zaregistroval niečo zaujímavé na tejto herečke. Avšak až teraz vidím, čím to je. Ona vyžaruje niečo rýdzo ženského. Niečo, čím postavou i tvárou krajšie herečky skrátka nedisponujú. K filmu: Škoda nekvalitného spracovania, toto by si zaslúžilo lepší formát. Olda Navrátil to ovšem hrá tak verne, že som mu tú zlomenosť a beznádej naozaj veril. A skvele až sugestívne zahrané neodolateľné nutkanie zmocniť sa fľašky. Ako skúsený alkoholik to dokážem oceniť. ()
Reklama