Režie:
Damiano DamianiScénář:
Ugo PirroKamera:
Tonino Delli ColliHudba:
Giovanni FuscoHrají:
Claudia Cardinale, Franco Nero, Lee J. Cobb, Tano Cimarosa, Nehemiah Persoff, Serge Reggiani, Vincenzo Falanga, Vincenzo Norvese, Ennio Balbo (více)Obsahy(1)
V malém sicilském městečku je chladnokrevně zavražděn šéf stavební společnosti. Vyšetřování případu se ujímá kapitán Bellodi a jeho podezření padá na Mafii. Vyšetřování však naráží na silnou zeď mlčení a strachu vyslýchaných svědků zastrašených jasným vzkazem: další vraždou. Bellodi se sám stává objektem pečlivého pozorování. Režisér D.Damiani dokáže udržet napětí přímým vypravěčským způsobem bez odbíhání od hlavní linie příběhu a také bez zbytečného násilí. (Levné knihy)
(více)Videa (1)
Recenze (40)
Den sovy se řadí po bok filmům jako Přiznání policejního komisaře prokurátorovi republiky, Mám strach, Úctyhodní lidé či Není kouře bez ohně. Ačkoliv nemá úplně takovou atmosféru, na naléhavosti to příliš nemění. Nejmladší Nero, jakého jsem kdy viděl, (je moc podobný Terenci Hillovi) má za sebou silnou policejní posádku, a tahle mafií tolerovaná moc ublížila právě atmosféře, film by byl lepší ponurejší, temnější. S kým měla poměr Claudia Cardinale a kam zmizel její starej? Copak se to skrývá pod asfaltem současné tuzemské kvality? ()
Damiano Damiani zkrátka tyhle detektivní, sociálně kritické snímky, které tepaly do mafiánských poměrů italské společnosti 60. a 70. let, uměl fantasticky. Tenhle snímek si vás zrovna nezíská během úvodní půlhodiny a člověk trošku tápe v té změti jmen, ale s přibývající stopáží je lépe a lépe. Je to skvěle zrežírováno (uteče to jako voda), je to kriticky trefné a závěrečné scéna s potentáty na balkóně, s hláškou „Bellodi byl muž, tamten je plevel.“, tak nějak výstižně uzavírá, že boj s mafií je marný a možná i předem prohraný. Claudia jako vždy krásná, Franco Nero chlapecky charismatický již ve svém mladém věku a Lee J. Cobb přesně trefil povahu dona Mariana, kterého se všichni bojí a vedou ho v úctě….tam, na Sicílii, kde platí vlastní zákony a společenská hierarchie. ()
Ta smutná naléhavost tvůrcova sdělení na mě dopadla cca 10 minut po odkoukání snímku, psal se rok 1968 a já musím pomyslně smeknout, ta ostrá kritika je tu zřejmá a podle mne i na místě.. Ono být obyčejným pěšákem nebylo (a zřejmě asi nikdy nebude) vůbec jednoduché a kdo se nechtěl podvolit, dostal asfaltovou deku.. Svobodná volba tu neexistuje.. Nicméně pochválit musím herecký ansámbl, všichni ve svých rolích skvělí, Franco Nero jako kapitán Bellodi, který se upřímně a ze všech sil snaží vyřešit vraždu šéfa stavební společnosti a zmizení nepohodlného svědka, pak zoufalá a nešťastná Rosa, jejíž mlčení jsem s ohledem na dceru chápala a prolité slzy věřila, no a Don Mariano, pro mě rozporuplná a svým způsobem nepochopitelná postava, ovšem Lee J. Cobb výborný.. ()
Policajti a mafiáni se dívají na sebe přes náměstí, dalekohledy do oken. A také o sobě mnoho ví, možná že všechno. A kdo vyhraje? Jako obvykle ten, kdo má podporu (pracujícího) lidu. Nejsou ta šedesátá léta v Itálii nějak podobná devadesátým v Česku. Pozn.: V té době jsem jel s "politiky a podnikateli" do Frankfurtu jako tlumočník, dojednávat půjčku na stavbu odpočívadla pro kamiony na D1. Policajti u toho nebyli. ()
Scenáristicky poněkud slabé, příliš mnoha zvratů v ději se nedočkáme a ty, co jsou, očekáváme dopředu. Ale účel filmu byl nejspíš jiný - ukázat všem, kteří drží hubu a krok s mafií, že ve výsledku leda tak můžou přijít o své bližní, svou skutečnou čest, své děti, a ještě budou nuceni na náměstí vyřvávat těm rádoby "slušným" mužům hurá a sláva. ()
Reklama