Režie:
Mike NewellScénář:
Ronald HarwoodKamera:
Affonso BeatoHudba:
Antonio PintoHrají:
Javier Bardem, Giovanna Mezzogiorno, Laura Harring, John Leguizamo, Benjamin Bratt, Hector Elizondo, Catalina Sandino Moreno, Ana Claudia Talancón (více)Obsahy(2)
Adaptace jednoho z nejslavnějších románů klasika světové literatury dvacátého století. Florentino Ariza (Javier Bardem) se jako mladík zamiluje do nádherné Ferminy (Giovanna Mezzogiorno). Ta ovšem jeho lásku odmítne a její otec ji vzápětí donutí vzít si váženého lékaře Urbina (Benjamin Bratt). S tím se ovšem Florentino nesmíří a stále se o Ferminu pokouší. Zatímco Ariza je romantický snílek, který z nešťastné lásky padá do náručí celkem 622 jiných žen. Urbino reprezentuje řád a pokrok. Je systematický, cynický a jeho největším cílem je zbavit obyvatele Venezuely devastujících epidemií cholery. Fermina si záhy uvědomí, že její manželství jí sice zaručuje bezstarostný život, ale touhu po lásce nezasytí. Když se jednapadesát let poté, co jí Florentino poprvé vyznal lásku, konečně znovu setkávají, Urbino je již po smrti. A oni tak stojí před finálním rozhodnutím, jestli svůj fatální vztah konečně naplní. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (136)
No, vidím, že to všichni odepsali ale mi se to líbilo. Nevím proč, možná proto, že jsem romantik tělem a duší, dokonce jsem jim i fandil. Mám rád Javiera a hrál moc dobře. Thriller to vážně nebyl a dost se to táhlo ale na mne dýchala docela slušná atmosféra. Taky jsem už starší ročník, takže chápu, že mládež odkojená "akcí" to nemůže dát, Rambo ani Transformers to vážně nejsou ale já na ten film vzpomínám moc rád a mám za to, že si ho klidně i pustím znova :-) ()
*Pozor, spoiler!* Chlapík za mlada prežije nenaplnenú prvú lásku. Celý život potom bolesť z nej potláča preťahovaním stoviek žien, aby sa mu nakoniec na staré kolená podarilo pretiahnuť aj onu prvú, a mohol to okomentovať slovami: „Na toto som čakal celý život.“ Romantický záber na odplávajúci parník na rieke, koniec 140-minutového filmu. A ja sa pýtam: Čože??? ()
║Rozpočet $45miliónov║Tržby USA $4,607,608║Tržby Celosvetovo $31,337,550║ Vrcholová otravnosť. /10%/ ()
Předlohu jsem nečetl, ale Newell by kouzlo romantického prostředí plantážnické Kolumbie nepoznal ani kdybyste mu ho ukázali na pohlednici. Dialogy šustí papírem, herci nevědí kudy kam a omezený rozpočet dusí jak výpravu (kulisy jak z Esmeraldy), tak herce (Zlatá malina za masky a kostýmy by se hodila). Připitomělé situace se vrší na hromadu, atmosféra ne a ne přispěchat na pomoc a ve vzduchu se postupně hromadí neochota se zkostnatělou knižní klasikou kamkoliv pohnout. Málokdy mi je u filmu fyzicky nevolno a tentokrát to vážně nebylo způsobeno pohledem na Javiera Bardema, kterak jako sedmdesátiletý milovník "klátí" třicetileté paničky na ulici... ačkoliv... to je taky docela síla. Spálit hned po zhlédnutí, nejlépe však ještě před ním. (30%) ()
Mike Newell si zprotivil půl planety čtvrtým Potterem. To mu zřejmě nestačilo a tak servíruje romantické drama z přelomu devatenáctého a dvacátého století odehrávající se v Cartageně a... zasazuje smrtící ránu i zbytku populace. 139 minut jsem mlátil hlavou o zeď (díky bohu za sedadlo na kraji), protože to, co jsem viděl, mi způsobilo největší psychickou bolest od návštěvy Crash Road. Javier Bardem tu hraje mladíka, který hodlá „položit své panenství na oltář lásky“, ale protože si jeho vyvolená vezme doktora, stane se casanovou a osouloží přes 600 žen, aby se pokusil na svou milou zapomenout. V reálu to vypadá asi jako celovečerní adaptace telenovely nejtěžšího kalibru, na kterou někdo omylem dostal hrozně moc peněz. Dočkám se tedy slušné výpravy a... a to je tak všechno. Hlavní hrdina z nervozity zvrací, ženy ukazují prsa jak nejčastěji mohou a Newell vám až do závěrečných titulků z nepochopitelných důvodů cpe, že to všechno myslí hrozně vážně. Že je zle pochopí většina lidí už po dvou minutách, kdy se jedna z postav zabije naprosto debilním pádem ze žebříku, tomu zbytku to dojde po patnácti, kdy Newell prezentuje lásku na první pohled nejhůř, jak jsem to v životě viděl. Sem tam na vás sice bafne bizarní soulož (kolik jich tam je celkem jsem raději nepočítal, ale jedna je šílenější než druhá), při které kocour poškrábe drahému Bardemovi zadek nebo maximálně přehrávající John Leguizamo, ale to jsou jediné okamžiky, které jsou vykoupením a jste oprávněni se při nich smát nahlas. Jinak budete jenom trpět, trpět a trpět, protože smát se nahlas celou stopáž vám ostatní lidé v sále asi nedovolí. Já to kvůli slečnám okolo raději ani nezkoušel a vzpomínky, které se mi vryly do paměti mě budou nejspíš strašit do konce života. Neeeeeeeeeeee... 2/10 a nevím, jestli je využívání Blackboxu ve Slováči ještě bezpečné :) P.S. Chudák Márquez, tohle si nezasloužil. ()
LÁSKA ZA ČASŮ CHOLERY je "něco" (filmem to nazývat nehodlám), co se tváŕí, že to je kdovíjak hluboké umění, a přitom divákovi přináší při sledování pocity někde mezi sledováním teenagerovských komedií a přímým přenosem z volby prezidenta. Proč teenagerovských komedií, ptáte se? Protože taky chcete, aby se už kurva ošukali a byl konec utrpení. A proč příimý přenos volby prezidenta, ptáte se? Protože taky chcete, aby už všichni do jednoho chcípli a měli jste klid. Mid-cultově nesnesitelný kýč který je patetický a přišerný ve všech ohledech, hudbou počínaje, kostýmy a maskami na úrovni Esmereldy pokračuje a katastrofickými herci konče. Nikdy víc! ()
„To nie je láska. To je šialenstvo.“ O každom druhom filme podľa knihy sa hovorí, že predloha je nesfilmovateľná (MANDOLÍNA KAPITÁNA CORELLIHO, HANNIBAL...), ale ja som mal tento pocit iba z Márqueza, zástupcu magického realizmu. Jeho hrdinovia prežívajú všetky mysliteľné (a hlavne nemysliteľné) veci a pocity, no väčšinou zostáva pri slovách; „fyzicky“ sa toho deje málo. Preto bolo v určitom zmysle šialenstvom (hoci odvážnym, ale to nie je v tomto prípade dôležité) sfilmovať Márquezovu Lásku v čase cholery. V nej dvaja muži naprieč desaťročiami bojujú o jednu ženu uprostred pohnutých historických udalostí spisovateľovej milovanej Južnej Ameriky. Bohužiaľ, národného pokladu sa chopil s prepáčením hlúpy Hollywood. Ten z románovej klasiky o sile lásky prevzal len pompézny vizuál. Dokonca aj kvalitní herci (zďaleka najlepší je Liev Schreiber, ktorého postava však vôbec nie je dôležitá) sa strácajú pod nánosom jedných z najbizarnejších masiek, aké som za posledný rok videl. Ale svoje svojské čaro to teoreticky má (nie iba za monumentálny „útek pred láskou s otcom“). ()
Márquezův magický realismus zbaven veškeré své magie, silný příběh jedné nešťastné lásky udušen v totálně nezajímavé filmové adaptaci. ()
Ona už ta knížka nebyla nic extra, ale tenhle film, to byla jedna velká nuda a nic na tom nespravil ani Javier Bardem. Ten jeho hrdina mi přišel spíš divný a umíněný, než zajímavý. ()
Doufali jste, že když se vymaníte z područí nutných návštěv u prarodičů, nezasáhne vás telenovelácký mor přímo mezi oči? Chyba lávky. Mike Newell totiž v knihovně narazil na klasiku G. G. Márqueze a ta mu nepochybně učarovala natolik, že čapnul kameru, hurónsky prázdný scénář a s vidinou velkorozpočtové romantiky, která překoná staletí, se vydal do Cartageny, kde… zprasil, co mohl. Ne, nebudu se mu posmívat ze neuvěřitelný pád z žebříku, Bardemovu poškrábanou zadnici a ani za ty k pláči nepovedené masky, nafackuji mu za úplně jiné věci. A věřte, že jich není málo. Newell je kýčař a pokud jste to nikdy předtím nepostřehli, vypálí vám Cholera oči. Do hněda zbarvené obrázky jak z nejděsivějšího snu prezentují jihoamerickou krajinu přesně tak, jak by to udělali místní filmaři, kdyby měli na Josého, Esmeraldiny, Carlosovy či Emanueliny eskapády 100 milionový rozpočet a pět set komparsistů k tomu. O to ale nejde. Jde o to, že Newell selhává už v samotné podstatě filmu. Romanci. Osudový pohled je v jeho rukách ještě prkennější než Potterovo seznamování s Cho Changovu a přeskočení jiskry byste v něm nenašli ani tou nejvyleštěnější lupou. Mezi postavami není chemie, cit, ani vášeň. Bardem jen chodí okolo, občas se pozvrací a vyznává své milé lásku až za hrob. A když mu stejně zdrhne s jiným, rozhodne se na popud sexuální příhody v kajutě lodi (wtf moment, na který se nezapomíná), osouložit vše, co mu bude ochotné rozepnout poklopec. O sex je sice postaráno, ale o zábavu sotva. Ani Bardem totiž nezvládne uhrát plochou a totálně nezáživnou postavu, která nemá nic jiného na práci, než se procházet s připitomělou buřinkou po ulicích a neustále brečet mamince na rameni. Na romantických filmech je nejsmutnější, když vás ve finále nechají chladným, problémem Cholery je, že je chladná od začátku do konce a podělalo se na ní úplně všechno. Newell stále zůstává rutinérem bez fantazie, scénárista zůstal až příliš věrný knižní předloze a lidé zodpovědní za casting si při výběru herců vybrali hodně slabý den. 3/10 a jestli mi někdo řekne, že jsem barbar, který nectí literární klasiku, osobně mu nechám pustit soundtrack, z něhož mám ještě teď třesavku. P.S.:Jestli po tomhle přistane Newellovi na stole Prince of Persia, obviním Bruckheimera ze senility. ()
Vrchol sebeponížení diváka :-). Jestli mohu radit, ušetřte se ho... To dojemné poselství.... :-) Tak dokonale podělané vše z filmařského řemesla... no nic, to nemá smysl dál komentovat. Jedna * za to, že poloobnažené ženy byly rozmanité a že ten slizský obšourník, co si vážně pletl lásku se sbíráním trofejí, vypadal a choval se jako Groucho Marx. I když, po pár minutách rozmýšlení -- ne, nedám ji. ()
Sto čtyčiceti minutové utrpení o nejpitomější romanci všech dob. Čekal jsem na tento okanžik 53 let, bleh. ()
Cholera, cholera a sex s jeho obdivovanou dívkou na kterou čekal hlavní hrdina celý život, na starý kolena se dočkal a bere to jako největší úspěch svého života. ( Hodnocení: 3/10 ) ()
Zfilmovat Marquéze je jistě pěkný oříšek. Já si ale adaptaci celkem pochvaluju, mělo to přesně Marquézovskou atmosféru, až na jeden velký detail - jazyk. Nechápu, kterého chytrolína to napadlo natočit v angličtině. To filmu hodně ubírá, angličtina se k Marquézovi prostě nehodí a navíc většina herců byla ze španělsky mluvících zemí a jejich angličtina zněla poněkud komicky. ()
Filmovat podle Marquéze je stejné jako filmovat Kinga, tedy nemožné. Ale stejně bych doporučil všem místním debilům, vraťte se do školy, oživte si písmenka a zkuste si to aspoň přečíst, když jste to nepochopili jako film!!! Ale pozor, nemá to obrázky a má to cca 400 hustě popsaných stránek. good comments: venus a sofia ()
No výborně. Takže, co jsme se dozvěděli? Že Florentino Ariza se pelešil s více než šesti stovkami žen. Jak jsem ho přitom ale pozoroval (ne, že bych chtěl...), šlo přesněji řečeno o více než šest stovek zasunutí. To se dá při dobré kondici zvládnout během jedné soulože, čili ani ta závist není na místě. Zbývá mi tak leda nesympatická rozplizlost, dialogy nedávající smysl, a totální absence nějakého hlubšího poselství. Totožnou myšlenku má totiž, s trochou nadsázky, každý druhý eroťák. Že mám dobrou náladu, udílím jednu ušmudlanou hvězdu za hudbu. ()
Pane bože, to čo bolo?! Tak duchovne prázdny a navyše aj stupídny film sa len tak nevidí. Debilita skoro na úrovni Sharkanáda. No veď povážte. Som ťažko zaľúbený, a tak pretiahnem vvšetko čo sa pohne. A ešte si o tom robím záznamy. Samozrejme, svojej vyvolenej ani muk, aby sa nič nedozvedela. A keď na to príde, tak žiaden problém oklamať.... Celá dejová linka je nudná a zbytočná, že som mal chuť otrieskať si hlavu o stenu, len aby už bol koniec. A Javier Bardem vyzeral ako úlisný hňup. Škoda reči, sa čudujem, že niekto vydal takýto debilný hnus. 10/ 100 ()
Zhlédnuto bezprostředně do dočtení Márquezovy stejnojmenné literární předlohy. V souvislosti s nedávným úmrtím velkého Márqueze jsem se rozhodl si od něho něco na jeho počest přečíst, a moje ruka padla právě na Lásku za časů cholery. Na této knize asi nejvíc oceňuji vystižení více podob lásky a působivý popis stárnutí hlavní postavy a jeho postupující tělesné sešlosti (obé je ve filmu jen letmo naznačeno - zatímco Javier Bardem dostal alespoň působivá šedivá fousiska, stařecké brejličky a plešatou paruku, Giovanna Mezzogiorno vypadá až na bílé vlasy a pár vrásek kolem očí pořád stejně jako ve svých 20 letech). Jinak je to ale v podstatě lepší červená knihovna, která má k nejvyšším literárním metám docela daleko - za sebe nemám problém napsat, že Márqueze v oblibě zrovna dvakrát nemám, několik jeho knih jsem odložil rozečtených, a svůj umělecký vrchol v románu Sto roků samoty z r. 1967 podle mě už nikdy nepřekonal. Láska za časů cholery je o 18 let mladší, a je to jistě dost osobní text, do něhož dal autor mnoho ze svých životních zkušeností. Přesto jsem se stále při čtení nemohl ubránit pocitu, že mi tam něco prostě nehraje a že to není úplně můj literární cup of tea. V podstatě totéž bych mohl říct i o tomto filmu, který na jednu stranu považuji sice za velmi dobrou adaptaci předlohy (osobně bych neměl problém dát tomuto filmu i 4 hvězdy, kdyby byl natočený ve španělštině a nebyl zprasený tou Shakirou), ale jako samostatný film příliš neobstojí. Od toho se odvíjí i kritika - tomuto snímku lze v podstatě vyčítat téměř to samé, co jeho předloze, ať už je to přehnaná melodramatičnost, nadsázka, vypjatá emocionálnost, kýčovité exotické lokace, apod. Únavná je i dlouhá stopáž, nevýrazná hudba a jakýsi laciný nízkorozpočtový televizní look, jakým celý film působí - místy je film v podstatě k nerozeznání od nějaké přiblblé latinskoamerické telenovely. Na druhou stranu se mi úplně nechce smést tenhle film jen tak lehko ze stolu, protože má podle mě i celou řadu kvalit - hereckými výkony počínaje (vynikající herecká kreace Javiera Bardema) a třeba krásnou kamerou konče. Z předlohy bylo pochopitelně vypuštěno nemálo látky, ale jinak to ani být nemůže, a osobně jsem byl právě dosti zvědavý na srovnání filmu s jeho románovou předlohou, z něhož nakonec film nevyšel vůbec tak špatně. Celkově si myslím, že hlavní problém tohoto filmu tkví v následujícím paradoxu: neměli by ho vidět lidé, kteří předlohu nečetli, protože bez obeznámenosti s ní nelze docenit specifickou poetiku tohoto filmu, a neměli by ho vidět ale ani ti, kdo román četli, protože budou nutně zklamáni - případy, kdy se filmová adaptace alespoň vyrovnala své předloze (nedejbože aby ji překonala), jsou velmi vzácné, a zde je tomu nejinak. Za sebe tak nemám problém napsat, že mi tento film přijde nejenom nepříliš zdařilý, ale v podstatě i zbytečný - k předloze nepřidává vůbec nic, pouze ji logicky redukuje, aby se převedla do filmové řeči. Za mě slabší tři hvězdy. ()
Pán Newell sa divákovi vyše dve hodiny snaží vysvetľovať, to čo všetci nad 15 rokov aj tak dávno vedia. A to, že láska je zvláštny fenomén, ktorého hranice siahajú od absolútnej vernosti ("Musím si uchovať čistotu a chovať si svoje panictvo pre lásku, moja milovaná sa čoskoro vráti") až po promiskuitné správanie a preťahovanie všetkého, čo javí aspoň náznaky života. Všetko toto je navyše divákovi podávané nezáživne a nudným telenovelovým spôsobom, takže ani tých pár nadpriemerných hercov nedokáže film potiahnuť k solídnejšiemu výsledku. Ako vravia poľskí bratia: Do Cholery! ()
Čím to, že jsem ještě neviděla márquezovskou adaptaci, která by mne nějak nadchla? Tolik barev, barvotiskové výpravy a exteriérů, tolik všeho a ve výsledku veliké nic. Práci maskérů odmítám komentovat, tedy nevěřím, že za takovou katastrofu mohli dostat honorář. Viděla jsem za posledních patnáct let dost hloupých, bizarních a zbytečných filmů s Bardemem, ale poprvé mi ho bylo skutečně a hodně líto. ()
Reklama