Obsahy(1)
Jak vyvdat dvě dcery a služku, zvlášť když otec nemá ani ponětí, že už je nejvyšší čas? ... Otec Ubaldo má starosti, jeho dvě dcery si neustále stěžují na své zdraví. A taky by se jim rád postaral o ženichy. Netuší, že dívky a jejich mladá služebná už si své milé našly samy. A nejen to, vlastně by se rády co nejrychleji vdaly. A tak vytrvale vyhazují jiné nápadníky, odmítají lékařské vyšetření a naopak vítají své oblíbence v převlečení za doktory. Rozpustilé špílce, gagy, převleky, pohybové akce i slovní humor tohoto nevázaného představení ve stylu italské commedia dell’arte bavily diváky Činoherního klubu několik let, aniž by nezasvěcení tušili, že pravým autorem je bývalý ředitel divadla Jaroslav Vostrý, který měl za normalizace zákaz, a tak se pod inscenaci oficiálně podepsal její režisér Jiří Menzel. (Česká televize)
(více)Recenze (31)
Činoherní klub a jedna z mnoha jejich dnes již klasických her. Je radost se dívat na mladé tváře herců jako je pro mě sympatická Libuška Šafránková či Veronika Freimanová. Nesmím zapomenout na herce, kteří již nejsou mezi námi. Petr Čepek, Jiří Kodet, Miloslav Štibich, Jiří Zahajský. Divadelní hra plná rozpustilostí a zmatků je nastudována pod taktovkou Jiřího Menzela prostě úžasně. Její televizní záznam budiž archívem nejen hereckého koncertu všech zúčastněných. ()
Pro svou přílišnou fraškovitost nejslabší hra Činoherního klubu, jakou jsem viděl. Je to (záměrně) zcela o ničem. Přesto bylo ale na to ztřeštěné blbnutí skvělého ansámblu docela příjemné koukat. Abrhám komolí všechna slova (puls/plus), Šafránková dělá (samozřejmě roztomilý) rozštěp, Čepek má plnokrevný kozy, to vše ale bohužel natočeno nesmyslně bez diváků. ()
Když tohle srovnám s ostatními komediemi např. od Smoljaka a Svěráka, tak u tohohle jsem se zasmál opravdu jen párkrát. Skvělé herecké obsazení to určitě je i slušné herecké výkony, ale příběh, dialogy a že je tohle komedie? Chyběl mi tu prostě jednoduchý přirozený vtip a opravdu jsem se celou dobu velice nudil. ()
Bezpochyby zde vidíme jednu hereckou legendu za druhou. Pozorovat můžeme i dobrou převlekovou komedii, která je chvílemi opravdu vtipná. Na druhé straně jsem si nikdy neoblíbil divadelní záznamy bez diváků. A také jde o hodně uječenou komedii, kde se často křičí, hercům díky tomu není vždy zcela rozumět. Kulisy mi přišly trochu jak z průměrné pohádky. ()
Commedia dell'arte mě nebaví ani v nefalšovaně původních variantách a nevidím důvod psát další v současnosti. Je to podle mě zbytečný anachronismus. Oceňuji sice nasazení celé plejády tehdejších hvězd, ale opět - nač si půjčovat Funésovy grimasy a gesta nebo narážky na Voskovce a Wericha, když originály jsou stejně nepřekonatelné. Mezi dvěma a třemi hvězdičkami, z piety k jedné výrazné herecké generaci se nakonec přikláním ke třem. ()
Reklama