Režie:
Antonio BanderasScénář:
Antonio SolerKamera:
Xavi GiménezHudba:
Antonio MeliveoHrají:
Alberto Amarilla, María Ruiz, Raúl Arévalo, Cuca Escribano, Félix Gómez, Victoria Abril, Mario Casas, Miguel Guardiola, Tony Zenet, Antonio Garrido (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Miguelitovi je osmnáct, právě opouští nemocnici s dlouhou jizvou a s výtiskem Dantovy Božské komedie. Od té doby, co tuhle knihu přečetl, ví, že chce být spisovatelem. Zatím je ale léto a Miguelito se schází u bazénu s Babirusem, který má rád bojová umění, s Pakem, jehož otec je boháč, s malým Mortallem a s Luli, která sní o dráze tanečnice. Když léto skončí, parta se rozprchne na všechny strany a také románek s Luli pro Miguelita končí. Oba mladí lidé dospěli. „Můj film je o přechodu z doby dospívání k dospělosti,“ říká Antonio Banderas. „Sny mého mládí byly daleko skromnější, než byl potom můj život. Vždycky jsem chtěl být divadelním hercem, a ne hvězdou. Neztratil jsem nic z té energie, která mne kdysi pudila odejít z Malagy. Vzpomínám si dodnes přesně na ten okamžik, kdy jsem si uvědomil, že jsem se změnil. Kdybych se někdy vrátil do Malagy, bude to v kůži jiného člověka.“ Letní déšť byl uveden v sekci Panorama na Berlinale 2007 a získal tu cenu Europa Cinemas Label. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (38)
Jelikož film nemá nijak zvlášť bohatou dějovou náplň, je vyplněn filmovým uměním (snad kvůli tomu, že Banderas umělcem být moc a moc chce?). Příběh partičky rozervaných kluků a holek je chvílemi zajímavý a chvílemi naopak nudí. Ve filmu je spousta myšlenek či jejich náznaků, které si člověk může domýšlet po svém, nebo nechat plavat. Myslím, že se nám snaží tvůrci podsunout nějaké poselství důmyslně zašifrované do art-kabátku. Oslovila mne zajímavá hudba, pár postřehů mne donutilo k zamyšlení. Mládí to holt má složité. Bylo by nespravedlivé film jen tak hodit přes palubu. Není to pecka, ale za zhlédnutí stojí. ()
Od Banderase bych čekal větší zájem o příběh než o umění. Letní déšť to nakonec odsral, ačkoliv ze začátku nevypadal vůbec špatně. Nakonec mě to nudilo tak, že nebylo těžký přepínat a sledovat to jedním okem. Nevím co si od toho Antonio sliboval, ale kvalitní filmový zážitek to tedy rozhodně nebyl. ()
Krásný, poetický příběh letní lásky a dospělosti, která čeká na jejím konci. Antonio Banderas překvapil, stejně jako vizuál a nádherná hudba... ()
Až tak rozporuplné pocity jsem ze španělského Letního deště vážně neočekávala. Já jsem de facto vůbec netušila, že Antonio zrežíroval tak pocitový snímek, který má neskutečnou hloubku. Očekávala bych od něj nějakou akčnější záležitost, ale tím co stvořil mě doslova uzemnil. Netušila jsem, že v něm dříme taková křehká duše básníka. Je pravda, že mě ze začátku téměř uspal. Zvrat nastal někde v polovině, možná o pár filmových políček dřív. No a konec vygradoval až se mi zdá, že bych si měla dát nějakou vzpruhu na povzbuzení. Jenže vzhledem k tomu kolik je hodin, tak si pustím pár oblíbených písniček a budu doufat, že na Letní déšť přestanu tolik myslet... 3,5* P.S. kamera a hudba minimálně na hvězdiček deset ()
Docela zajímavý filmový počin ze Španělska, který režíroval známý herec Antonio Banderas. První, co musím zmínit a co mne překvapilo, je fakt, že tento film se objevil v televizi před desátou hodinou večer, ač je zde otevřeně zobrazeno násilí, soulož (dokonce několikrát s různými detaily) či pohled do záchodové mísy, do níž jeden z hrdinů močí krev. Takovýto film pouštět v neděli od osmi hodin večer je podle mne docela odvážný krok, byť se jedná o zvlášť placený filmový kanál Cinemax. Ale to je vedlejší, jen jsem se nad tím podivoval. Každopádně film není jen o výše vyjmenovaných věcech. Je o užívání si života, když je člověk mladý, plný elánu a svěžesti. Ale samozřejmě nic není tak veselé a růžové, jak se může zdát a každou radost či pohodu musí zákonitě vystřídat i o něco horší zážitky, které nemusí skončit šťastně. Ze začátku (zhruba po celou první polovinu filmu) jsem se příliš v postavách neorientoval, nebo jsem spíše film ve svých očích shazoval a považoval jsem ho jen za nějakou výpověď bez děje a hlubší myšlenky. Ale na konci filmu už jsem dokonale znal všechny postavy a měl jsem pocit, že jim a jejich jednání rozumím a že to, co jsem viděl, má hlubokou myšlenku a velkou výpovědní hodnotu. Po herecké stránce je film naprosto bezchybný, všichni mladí herci se snaží a je vidět, že mají talent. Prostě tomuto filmu nemám téměř co vytknout, snad jen tu úvodní bezobsahovou část, kdy film občas i nudil. Ale jinak to pro mne byl úžasný filmový zážitek a uděluji čtyři hvězdičky. ()
Slabé, strašně slabé. Ten film je přeestetizované prázdno. Přesto bych ho nerad bral tak lehce na hůl. Je mi sympatický tím, že je to bytostně nekomerční film, který se lacině nepodbízí divákovi. Například kamera byla úžasná, po této stránce skutečně není co vytknout. Třeba se mi strašně líbila scéna, ve které sedí Miguelito s Luli u stolu a kamera zabírá jejich tváře jen z poloviny - vytváří to vzrušující dojem. Ostatně celý ten film je smyslný sám o sobě, sex je zde zobrazen fantasticky a scéna, ve které si to rozdávají 4 přátelé v jedné místnosti, byla dekadentně opojující. A co je hlavní, naprosto mi učarovala María Ruiz, charismatická kráska, z které nešlo odtrhnout oči. Co je však slabinou, je neschopnost filmu rozehrát nějaké emoce, celé je to takové sterilní, trochu předvídatelné, bez výraznější filmařské invence, a bohužel i dost nudné. A nudu, ten strašný zločin na divákovi, nenapraví sebekrásnější záběry na slunečné lokace, letní déšť či mladé atraktivní herce. Snad za ni může absence nějakého příběhu, snad podivně napsané postavy, ke kterým si nejde moc vytvořit nějaký vztah. Antonio Banderas je skvělý herec, ale jako režisér mě bohužel neoslovil. Své diváky si ale tento film jistě najde, o čemž svědčí i nějaké ty ceny, které posbíral. ()
Dlouhý, pomalý film o ničem. Budiž, jsou filmy bez děje, které mají smysl, ale tady jsem ho nenašel. Kdybych na letní déšť koukal v létě z okna, byla by to podívaná po všech stránkách zajímavější. A nejvíc mě asi iritovala ta hudba, co si jeden ze celkových dvou motivů hrála bez ohledu na to, co se právě děje. Jediným plusem je María Ruiz, na kterou bych se asi vydržel dívat i déle, než tyto skoro dvě hodiny. ()
Takové překvapení od sympaťáka Antonia jsem nečekal. Krásný poetický snímek plné letní lásky. Vizuálně se snímek povedl a u přednašených básní jsem měl husí kůži po celém těle. Antonio jen tak dále ! [44. MFF KV 2009] ()
44. MFFKV 2009 - No to byla tedy strašná nuda. Utahaný příběh a pomalá hudba svádí člověka spíše ke spánku než k soustředěnému sledování... - 11. 3. 2010 - 40% ()
Byl jsem docela zvědavý na Antonia Banderase v pozici režiséra, avšak po zhlédnutí jeho filmu musím konstatovat, že jsem byl velmi zklamán. Přišlo mi to nehorázně zdlouhavé a plné nenaplněných pokusů o poetizaci a intenzivní vyjádření pocitů. Žádná z postav mě nijak výrazně neoslovila, ani jsem se do žádné z nich nedokázal vžít. Snímek, který si hraje na něco, čím není - je příliš povrchní a vůbec nejde do hloubky, což bych zrovna o podobného filmu očekával. ()
Chtěl jsem dát dvě hvězdičky, ale pak jsem si uvědomil, že film tak špatný nebyl. Po shlédnutí mi přišlo, jako by se Antonio trochu moc soustředil na "experimentální" prvky (o kterých toho tolik napovídal před projekcí ve Varech), a tím se mu z toho vytratil děj. Poeticky videoklipovitých pasáží tam je totiž zbytečně moc. Jako by se Banderas za každou cenu snažil udělat z filmu o obyčejném klukovském přátelství a zklamání z prvních lásek kdovíjaké umění. První dojem z filmu jsem měl tedy trochu rozpačitější, teď´ po pár dnech mi ale v hlavě zůstala jakási zvláštní natrpklá nálada, která se mi vybaví při každé vzpomínce na film. Banderasovi se skutečně povedlo zachytit ducha jedné etapy lidského života. Znovu to hned vidět nemusím, ale jako debut slavného herce mě to docela příjemně překvapilo. ()
Dalo se to přežít nic extra jsem sice nedostal ale aspoň to nebylo úplně zlé. ()
vizuálně pěkné, obsahově na úrovni horší eepizody Beverly Hills 90210.. drama je vetsinou na urovni: pujdu na zachod ted, nebo za deset minut? a nechces si o tom promluvit? ()
Taková zkušenost, jakou ve svém životě prožil Miguelito, člověka od základu změní. Lidé začnou svůj dosavadní život přehodnocovat a vidět v jiném světle. Jestli chtěl být básníkem, tak jím klidně mohl být. Tenhle film je pro mě velkým překvapením, protože až v úvodních titulkách jsem si přečetla, že ho má na svědomí Antonio Banderas. Banderase mám ráda, ale nepovažuju ho za nijak dobrého herce. On spíše všechny ohromuje svým charismatickým zjevem a mě samozřejmě taky. Po tomhle filmu si myslím, že by se měl přestat věnovat herecké kariéře a začít se věnovat pouze té režisérské. ()
Smyslná básnická stylizace se skvělými i nudnějšími okamžiky. 1) 46letý Antonio Banderas pojal svůj druhý režisérský počin (podílel se i na produkci) podle scénáře 50letého Antonia Solera jako básnické vyznání ke svému mládí. Como director, hago lo que me gusta hacer, říká a věru, nelže. Příběh má totiž ... cierto punto autobiográfico. La acción trascurre en 1978, justo los años donde dejaba mi Málaga natal para iniciar mi aventura en Madrid. Antonio Soler refleja bien esos años, con algunos elementos y situaciones que nos pasaron por aquel entonces. (Děj probíhá v roce 1978, přímo v době, kdy jsem opustil svou rodnou Málagu, abych začal svá dobrodružství v Madridu. Antonio Soler zobrazuje dobu dobře včetně detailů a situací, které jsme prožívali.) 2) Zpočátku poněkud roztěkaný děj postupně dostává své jasné kontury. Nicméně těm, kteří očekávají Příběh a Akci, mohu jen odkázat slovy Danta Alighieriho: Lasciate ogne speranza, voi ch´intrate (Zanechte vší naděje, kdo vstupujete.). 3) Fantastické vzrušující a současně vkusné milostné momenty nejsou žádné soft porno bez ohledu na to, co si o věci myslí prudérní prvoplánově vnímající diváci. 4) Příjemné herecké výkony podává jak pěkný 26letý Alberto Amarilla (hlavní hrdina Miquelito), tak i charismatický 27letý Raúl Arévalo (Babirusa, má matku v Londýně), přitažlivý 29letý Félix Gómez (Paco Frontón s otcem podnikatelem) i rovněž přitažlivý 20letý Mario Casas (Moratalla). Půvabně svůdná 26letá María Ruizová (Miquelitova láska Luli) zaujala dokonce i mě. Kladu si, pravda, otázku, jak moc by se mi film líbil, kdyby hlavní postavy nebyli čtyři pěkní kluci, ale třeba čtyři pěkná děvčata. 4) Zvláštní pozornost si zaslouží skvělá hudba Antonia Melivea (také podíl na produkci), který londýnský Pro Arte Orchestra rovněž dirigoval a sám si zahrál na klavír. ()
3 a 1/2* Nevyvážená báseň v obrazech s pár opravdu uhrančivými výjevy a několika opravdu přihlouplými dialogy. Úvodní sekvence s metaforickým znázorněním operace a neuvěřitelně dobře vystavěná a nasnímaná závěrečná dvacetiminutová scéna s deštěm, by si zasloužily ne 5 ale rovnou 6 hvězdiček. Bohužel však tyhle úchvatné pasáže sráží nikterak originální příběh a pubertální žvásty většiny hrdinů. Ach jo. Taková škoda. Vzpomínáte si někdo na závěr Magnolie, kdy se z nebe snesly na zem stovky žab a divák téměř lapal po dechu? Tak tohle přesně se v závěrečné scéně podařilo i Banderasovi. Jen s obyčejným deštěm, skvělou hudbou a bez jakýchkoliv živočichů... ()
Banderasův film mě neskutečně překvapil svou vizuální stránkou. Ne vždy, když se herec posadí do režisérského křesla, se zadaří. Antioniu Banderasovi se podařilo vytvořit velmi poetický snímek, který jako by v něčem navazoval na Kieslowkého Náhodu a v něčem na Schnabelovo Než se setmí. Propojení archetypálního a vizuálního s poezií povznáší celkové vyznění na úroveň velmi kvalitní filmařiny, že opět jen zvedám obočí nad zdejším nízkým hodnocením... ()
Viděla jsem půl hodiny o ničem a pak jsem odešla, takže nechci moc hodnotit- co jsem viděla byla hrůza. Ale alespoň kamera byla dobrá. ()
Antonio Banderas natočil tento film prý jako potcu těm, kdo se stali úředníky v bankách nebo dělníky v továrnách a nenaplnili své sny a nestali se slavnými. Letní déšť si hodně hraje s poetikou, s vizualitou, hodně se zde mluví vznešeně, o touhách, o básnictví... Ale film je to ve skutečnosti chladný. Přehnaná stylizace zabíjí emoce. Herci jsou moc toporní. Vše působí telenovelsky. Proto se mě Banderasův režijní počin nijak zvlášť nedotkl. ()
Banderas se v roli režiséra pokusil být poetický a chtěl nám přiblížit prchavé radosti jednoho léta...Vizuálně i hudebním doprovodem se mu to poměrně daří, ale v samotném příběhu se poetika i smysl nějak vytrácejí...Půvabně, otevřeně a s citem natočené erotické scény, které mi trochu asociovaly snímek Sex a Lucía.... "Psycho" vize na mně naopak působily rušivě a nepatričně... Dvě hvězdy možná málo, ale tři zase moc... ()