Režie:
Denis VilleneuveKamera:
Greig FraserHudba:
Hans ZimmerHrají:
Timothée Chalamet, Rebecca Ferguson, Oscar Isaac, Jason Momoa, Josh Brolin, Javier Bardem, Stellan Skarsgård, Zendaya, Dave Bautista, David Dastmalchian (více)VOD (5)
Obsahy(2)
Kultovní sci-fi dílo vypráví o mocenských bojích uvnitř galaktického Impéria, v nichž jde o ovládnutí planety Arrakis: zdroje vzácného koření - melanže, jež poskytuje zvláštní psychické schopnosti, které umožňují cestování vesmírem. Padišáh imperátor svěří správu nad Arrakisem a s ní i komplikovanou těžbu neobyčejné látky vévodovi rodu Atreidů. Celá anabáze je ale součástí spiknutí, z něhož se podaří vyváznout jen vévodovu synovi Paulovi a jeho matce, kteří uprchnou do pouště. Jejich jedinou nadějí jsou nedůvěřiví domorodí obyvatelé fremeni, schopní trvale přežít ve vyprahlé pustině. Mohl by Paul Atreides být spasitelem, na kterého tak dlouho čekají? (Vertical Entertainment)
(více)Recenze (1 622)
"This is just a beginning." Herbertovu předlohu jsem nečetl, takže jsem šel do kina jako nepopsaný list a se střízlivými očekáváními, vzhledem k povyku kolem a dlouhé čekací době na premiéru. Duna je rozhodně jedním z oněch filmů, který musí člověk zažít (a užít si) v kině, jelikož se jedná o audiovizuálně vymazlené orgie, které sice nejsou na dnešní technické možnosti něčím nevídaným, přesto mě ale dokázaly nadchnout a uspokojit - od dunivě etnického soundtracku s "příměsí těžkého kovu", přes nádherné scenérie s místy líbivě naaranžovaným plánováním, až po precizní práci se zvukovými efekty (krátký, avšak výrazný hlasový projev červů mi evokoval "příchozí" heptapody). Příběhově nabízí Duna zajímavé dějové linie (vyvolený spasitel, rodové křížení, hiearchie a spory mezi jednotlivými národy, Benne Gesserit, Baron "SS" a další), u nichž bude zajímavé sledovat, jak se budou dále vyvíjet v dalším pokračování "dunivé ságy" - dostane-li tedy projekt zelenou. Tento fakt byl pro mě menším kamenem úrazu, protože bylo znát, že se jedná o jakýsi předkrm či první chod, který mě má nabudit, poškládlit a přitáhnout - avšak nemůže mě stoprocentně uspokojit. Solidní čtyři hvězdičky! P.S. Subjektivní postřeh: Místy mi Duna evokovala atmosféru Miyazakiho filmů, především pak ekologické Naušiky z Větrného údolí. ()
Asi nejočekávanější film roku a přišlo zklamání. Na úvod musím říci, že jsem nikdy nečetl knihu, ani jsem nikdy neviděl žádný film o Duně, vlastně jsem nevěděl, oč jde. Což mám nejraději, protože měl pak film může překvapit, když nevím dopředu, o čem to bude. Ovšem film je celkem náročný na pochopení, dlouho mi trvalo, než jsem si zapamatoval názvy ras a kdo je kdo, a o co vlastně komu jde. Příběh také není extra poutavý a musím zmínit příšernou hudbu, která se mi vůbec nelíbila. Také když postavy mluvili, tak v některých chvílích u toho hrála ta hudba, a tak nebylo vůbec slyšet, co postavy říkají. Za mě tedy zklamání, a to já jsem milovník sci-fi filmů. Pokud natočí druhý díl, tak ten by mohl být zajímavější, akčnější. ()
Denis Villeneuve v režisérském křesle je filmový mág v životní formě, který dokázal vykouzlit audiovizuálně bezchybný a podmanivý orgasmus i pro ty největší divácké puntičkáře. Hudba výtečná, na plátně je vždy na co se dívat a celý svět i “mytologie” Arrakisu je vtahující až pohlcující. Proto v mých očích celý zážitek trošičku degraduje otevřené finále, které sice otvírá nekonečné možnosti pro další díl a slibuje nevídanou řežbu všech klanů navzájem, jenže tím tak trochu dělá z filmu “jen” jakýsi 150minutový trailer pro nadcházející díl, kterému k vlastní individualitě chybí velkolepější finále. To každopádně nic nemění na tom, že z technického hlediska, celkové výpravy, herců a kvality jsme tady posledních pár let lepší dílo neměli a Villeneuve opět dokázal, že se řadí k těm nejlepším. Pan režisér s velkým R. ()
Musím priznať, že som išiel do tohto projektu s dešpektom, o to väčšie prekvapenie mi film priniesol. Úžasné stvárnenie sveta s minimom vesmírnych plávajúcich korábov, ktoré divákovi vyrážajú dych. Prednosť dostal samotný príbeh a postavy, ktorý je dokonale prepracovaný a má vnútornú logiku. Hromová hudba s etnickými prvkami je geniálna, ale ťažko počúvateľná mimo filmu. Duna ponúka nevšedný zážitok bez bombastických scén a určite sa zaradí medzi tohtoročné top filmy. ()
Nejsem fanoušek předlohy, takže mě spíš zajímalo jak se podaří Villeneuveovi zkomprimovat tu obří nálož lore s vyčpělým příběhem o Vyvoleném, impériích a odvážných domorodcích do nějakého uceleného tvaru. A tedy v první řadě hned předesílám, že jsem na to dvě a půl hodiny zíral z otevřenou kušnou a nepamatuji si, kdy jsem naposled vysloveně prosil plátno, ať to ještě nekončí. Nová Dune je především o bravurní práci s měřítkem. Díky tomu dokáže čistě vizuálně znázornit váhu a důležitost některých situací, stejně jako zásadní roli některých artefaktů či elementů. Když chce, dokáže udržet intimní atmosféru i ve velkých celcích, stejně zvládá vytvořit epickou scénu jen ze záběru na převalující se písek. Pomáhá tomu samozřejmě i naprosto ze řetězu urvanej Zimmer, nicméně není to samotná hudba, co za tím stojí, nýbrž její rozvržení a hlavně časté její přetékání ze scén do scén, díky čemuž film získává překvapivou kompaktnost. Dál sledujte to pořadí záběrů, jejich úhly a střihy ve scénách s technikou. Ta počáteční neoochota ihned odhalit měřítko dané scény a pozvolné odhalování monumentálnosti celé sekvence. Přitom takových je ve filmu několik. Když tenhle přístup kulminuje při prvním střetu s Shai-hulludem, máte před sebou jednu z největších scén, co jste kdy viděli. Tohle prostě fachidioti od Disneyho či Netflixu dohromady nemůžou z podstaty dokázat. Občas si vzpomenu na poznámku POMa u Children of Men, kdy v roce 2006 píše "Myslím, že tak ako v sedemdesiatych rokoch postavili umierajúci Hollywood na nohy Spielberg, Coppola a spol., tak ho teraz, v dobe vykalkulovaných digitálnych sračiek, posunú na iný level Cuarón, Greengrass a spol.", která je po 15 letech stále naprosto výstižná, akorát můžeme aktualizovat ty jména na Villeneuve, Nolan či Miller. Je naprostá povinnost všech zúčastněných sérii dokončit a umožnit, abychom se pak s kámošema o víkendu scházeli a dávali si to celý jako maratón stejně, jak se to dosud dělá u LOTRa. Filmová událost a druhá nejlepší adaptace látky. Ta první je tahle. ______________________ Přibývající odpadové komentáře zaměnitelných blbců zdá se, pocházejí primárně z gaučového pohodlí od HBO Max, kam jde bohužel film souběžně s kinopremiérou. Soudím tak dle opakujících se poznámek o vypnutí v půlce či proklikávání. Je to další důkaz toho, jak je důležité oprašovat důležitost kinosálů jako kulturních center a distributorů kolektivního zážitku, který akcentuje sílu filmu již jen kvůli tomu, že pro něj vlastně také divák musí něco udělat (zaplatit za lístek, fyzicky tam dorazit, obhájit si po filmu svůj názor před ostatními, etc). Tím vzniká neopakovatelná konjunkce mezi člověkem a prostorem, která mimo jiné pomáhá k větší citlivosti vůči dílu a není možné ji jinde nasimulovat. Zato televize stále zůstala televizí a je určena pro stejné televizní lidi, jako tomu bylo vždycky. A nemění se na tom svoboda výběru programu. Lidé se po otevření knihoven také nestali chytřejšími. ()
Více drama a méně sci-fi než osmdesátníková verze, což tomuto materiálu obrovsky prospívá. Vizuálně úchvatné, herecky výborné a velmi dobře zrežírované. 100% ()
Duna přesně ten typ filmu, který se na plátně umí prodat. Široké záběry, scenérie, barevné palety... Musím pochválit svělý timing, v Duně je přesný poměr akce a dialogů a každá scéná jako by trvala tak akorát dlouho. Příběhově je to čisté a na rozdíl od spousty jiných nových filmů se tu emoce a epický rozměr neschovávají za sto nátěrů sarkasmu. Timothého jsem už viděla v několika filmech a mám ho čím dál tím radši. Je skvělý jak v těch klukovských momentech, tak ve chvílích, které naznačují, že Paul nebude Luke Skywalker ale spíš Michael Corleone. Mimochodem, Lynchova Duna se mi jako dítěti nelíbila a vybavím si, že kdysi dávno jsem skoukla rozplyzlou televizní verzi s Jamesem McAvoyem. Tahle nová Duna - a mám spoustu důvodů tvůrcům věřit, že se povede i pokračování - nechá ostatní adaptace daleko za sebou. ()
Je to prolog. Takže se smiřte s tím, že nám představí postavy i poněkud legračně komplikovaný svět a pak se začne běhat pouští. Po hodině se furt běhá pouští. Hudba i triky dobrý, vizuálně luxusní, ale dějově: běhá se pouští. A po třech hodinách se ještě pořád skotačí na poušti a jedna z postav praví (dle mého mínění výhružně): „A tohle je teprve začátek!“ Tak doufám, že do dalších dílů přijdou i s jinými disciplínami než pouštní běh. Mám ráda film s příběhem, ale tento ho postrádá, je opravdu jen úvod. Tím pádem i herci jakoby neměli co hrát a jejich projev je přinejlepším matný. Nemají se o co opřít a jejich vyjádření je tak často takovou zkratkou, až to hraničí s jednorozměrnou karikaturou. SHRNUTÍ: Když věříte, že pokračování tomu dá smysl. ()
Dokonalost zabíjí myšlení? Bude následovat dost zmatený a překotný komentář po prvním shlédnutí. Vypadá to úžasně, je to skvěle obsazené, a je to precizní, bez přešlapů... A přesto mi něco chybělo. I přes dokonalost všeho, necítil jsem úžas. Ani jednou jsem nevěřícně nekroutil hlavou. A to jsem se tak těšil jak budu mít slzy v očích až uvidím písečného červa... a ono nic. Není fér toto psát - je tu množštví krásných záběrů, dotažená vizuální stránka a fakt sympatičtí herci. Ale i přes to jsem z kina odházel, a nebyl jsem nadšený, ani zklamaný. Prostě nic. Film mě bavil tak 2/3, a pak ten konec snažící se o osudovst třikrát zpomalil a tak nějak to celé zazdil. Uvidíme co druhý díl... (a mám pocit, že Hans Zimmer tomu vyloženě ubližuje - tam, kde bývaly Villeneuvovi filmy magické, meditativní a tajemné, dnes křičí nějaké rádoby etnické hlasy a posouvají to blíž mainstreamu - prostě když chce film tlačit na pilu, Zimmer jede na 200% - a přitom by to nebylo potřeba). ()
Denis Vileneuve natočil před osmi lety brilantní Prisoners s Hugh Jackmanem, načež se blýskl Sicariem. Pak ale nastal zlom a jeho filmy začaly být sterilní. Nádherně natočené, s úžasnými efekty a dobrou hudbou, výbornými herci, ale přesto svým způsobem nudné. Arrivals jsem odzíval a Blade Runner 2049 potvrzuje mou tezi. Už v trailerech byla Duna nezajímavá a mé tušení se potvrdilo. Vileneuve natočil další sterilní podívanou plnou parádních efektů, epické hudby a megalomanských speciálních efektů.... ale po stránce příběhové se totálně ztrácím, vůbec mě nezajímá, jak se kdo jmenuje, protože si to stejně nebudu pamatovat a herci zde opět „hrají“ spíše mimikou než dialogy. U některých vážných scén jsem se spíše smál. Sáhodlouhé pohledy beze slov a politické intriky jsou jednoduše TAK nudné. Nikdy jsem nečetl a ani nebudu číst knižní předlohu a jistě není jednoduché ji převést na plátno. V tomto případě bych Dunu viděl spíše jako sáhodlouhý seriál, kde se můžou tvůrci pohrát a vysvětlit nám zdejší svět a vztahy do podrobností. Jako několikadílný film, který (možná, protože Duna si rozhodně v kinech úspěch nezajistila) se bude rozkládat na ploše alespoň pěti let, to ale nefunguje. Nejlépe to napsal MrHlad – „Takový hezký navoněný prd.“ Já bych dodal: „Masturbace nad vlastní snahou o epičnost.“ Na dvou a půl! hodinový! film se toho stane povážlivě málo. Mimochodem, když červíky lákají vibrace od extraktorů, proč je jednoduše nezastaví, když se nějaký červík blíží? Proč je vyzvedávat do vzduchu? Asi je to vysvětleno v knize, ale to mi může být jako divákovi jedno. Pokud to není rozumně vysvětleno ve filmu, je to chyba tvůrců. Stejně jako není vysvětleno, proč se koření používá k meziplanetárnímu cestování. Nebo jak se separuje koření od písku, když jsou oba materiály sypké a prakticky nerozpoznatelné na první pohled? Nebo proč vůbec existují štíty, když jimi stejně prakticky cokoliv pronikne? Nebo jak lidé vybudovali tak ohromné město na planetě, kde každá vibrace láká červíky? Nebo proč Oscar Isaac musel donutit císaře, aby mu byl tak nablízku než vypustí jed, když nakonec zabil každého v místnosti, i ty vzdálené několik metrů? Jak může tak obrovitánský červík přežít v poušti, když by při své velikosti potřeboval denně zkonzumovat nepředstavitelné množství potravy? Nebo jak citlivé musí jejich orgány být, že vnímají chůzi člověka po písku na vzdálenost několika kilometrů? ()
Vizuálně se pro mě vyrovná velikánům jako Interstellar a Gravitace a jde tak po technické stránce o film dekády. Bohužel však forma chvílemi vítězí nad mírně utahaným obsahem a poctivých 5* to není. EDIT: film mi i tak v hlavě rezonoval i pár dní poté a navíc jsem na něj šel 2 dny po sobě, takže i když to není čistě 5*, 4 by byly zase málo. Poznámka na závěr: chce to rozhodně IMAX, bez toho je film poloviční. Jenom škoda, že nejde jít na 2D. 87% ()
Asi jsem ještě neviděl film, kterej by byl takhle dokonale technicky udělanej, opravdu jak série obrazů v galerii, a přitom ve mně nevzbuzoval téměř žádnou emoci. O to hůř, že já miluju sci-fi knížky a na Dunu jsem se fakt těšil. Že to je fantasmagorie, která míchá hypermoderní techniku se středověkem a zčásti nějakým 19. stoletím, a taky nadpřirozenem, to bych všechno snesl. Ale pak na to koukám a v půlce si uvědomuju, že jsou mi osudy všech těch postav úplně u prdele. Úplně. Nejdřív jsem myslel, že to dokoukáme, když už je to takovej hit, ale prostě jsem to nedokázal a zhruba třetinu před koncem to trápení ukončil. ()
Radšej nehodnotím, uvidíme, čo prinesie druhá polovica. Zatiaľ si to pláva na povrchu a snaží sa to rozdistribuovať divákovi čo najviac čo najpodstatnejších informácií o svete a vzťahoch v ňom. Ešte aj dialógy tvoria iba čriepky obrovskej skladačky; pod kožu sa cez nich postavám nedostávame a iba tušíme, aké typy predstavujú a akých ideí sú nositeľmi (pretože nám to nedorozprávali)... Veru, pokiaľ je v tejto prvej časti prítomný aspoň náznak osudovosti (o ktorej sa tu zatiaľ hlavne iba reční, no cítiť ju z toho nie je), tak výhradne vďaka (obrovská vďaka!) Zimmerovej hudbe... Villeneuve sám snáď zďaleka nepredviedol všetko, čo má s touto predlohou v pláne a netočí k nej len pohyblivú obrazovú prílohu!? ()
Poslední film od Davida Lynche, který jsem neviděl, je Duna. Zatím to tak zůstane, podíval jsem se na novou verzi a ihned jsem si objednal knihu. Fascinující svět, který někdo stvořil před šedesáti lety?! Líbí se mi ta promyšlenost a propracovanost, jež určitě vynikne více v knize. Film nabízí vizuální hody a věřím, že kdybych jej viděl v kině, tak dám hvězdiček šest :-) ()
Velké očekávání, velké zklamání. Od půlky jsem koukala na hodinky, nudila se. 2* za vizuální efekty a za hudbu. ()
Zbytečně odtažité audiovizuální orgie, které diváky rozdělí více než by si kdy byli schopni připustit. Tak asi nějak takto lze ve velmi krátké větě popsat snímek režiséra Denise Villeneuvea honosící se jménem Dune, jež staví zejména na precizní obrazové a zvukové paletě. Kameraman Greig Fraser se “mazlí” s každým filmovým políčkem, takže je zde nabíledni tvrzení, že každý záběr by byl dokonalým obrazem na stěnu. Po celou dobu stopáže čítající neuvěřitelných 155 minut jsem si užíval hru s barvami a stíny, epicky rozmáchlé záběry krajiny a pouště či třeba i originální design vesmírných plavidel - zkrátka jsem měl sto chutí celý tento megalomanský cirkus zastavit a prostě a jednoduše se kochat. V kombinaci s nečekaně “těžkým” a dunivým soundtrackem Hanse Zimmera, k němuž si ne zrovna každý najde cestu, se tedy jedná o vypiplaný audiovizuální skvost, který rozhodně stojí za návštěvu kvalitně ozvučeného kina (Dolby Atmos!) s velkým plátnem. Co mi zde ale vážně vadilo a co tak markantně srazilo mé hodnocení a vlastně i nadšení, tak to je celková odtažitost a víceméně i emoční vykořeněnost příběhové stránky a postav. Nechápejte mě ale špatně - všichni herci jsou vybráni vážně skvěle a upřímně si nedokážu na jejich pozicích představit nikoho lepšího, avšak jsem si téměř jist, že v knihách s postavami tak zbytečně zkratkovitě zacházeno není, byť jsem je (zatím) nečetl. Téměř s žádnou postavou si i přes olbřímí stopáž zkrátka nestihnete vybudovat žádný vztah, pročež si i díky neustálému přeskakování mezi dvěma příběhovými oblouky s nimi skoro nic nestihnete takříkajíc odžít. Když tedy postavy začnou padat k zemi jako mouchy, nic to s Vámi vlastně ani neudělá. Zde je ale třeba opravdu nutno pochválit srozumitelný scénář, který i diváky knižní předlohou nepolíbené bez větší námahy a otázek zapojí do tohoto úžasného světa, v němž všechno stojí a padá na zázračném koření z planety Arrakis. Chtěl jsem zkrátka ale víc, chtěl jsem lepší práci s postavami a příběhem, chtěl jsem větší zaměření se na “Vyvoleného”, či například na tajemné modrooké fremeny, kteří se zde vážně moc dlouho neohřejí. Ty všudypřítomné náznaky na epické pokračování v podobě dráždivých drobečků tu ale jsou, doufám tedy, že tvůrci a režisér je seberou a naservírují nám spektakulární filmovou jízdu bez těchto bolestivých kompromisů a opravdu už se vším všudy. Potenciál na hru měnící filmovou ságu tady prostě a jednoduše je. (Viděno v kině CineStar IGY České Budějovice) „Dreams make good stories, but everything important happens when we're awake.” ()
Kupodivu docela zdařilé repete, ale u mne vítězí jemně surrealistická Lynchova verze (ačkoliv už bohužel trochu zastaralá). Nebavilo mě třeba obsazení rodinky Atreidů - slabošský otec Izák, hnusná matka Rebeka a kluk jako cumel, který jako kdyby vypadl z nějakého romanťáku pro týnky. A rozladila mě dějová rozbředlost - do jen o něco málo delší stopáže se Lynchovi podařilo vecpat i vítězný boj o Arrakis, zatímco tady po dvou a půl hodinách skončíme teprve útěkem Pavlíka a jeho maminky k Fremenům. Ale nová verze má i své klady: lepé vizuálno, resp. trikovno (inu ten brutální věkový rozdíl je znát), vážnou, ponurou a lehce bizarní atmosféru (i když ne tak bizarní jako u Lynche), a pak taky to, že děj je možná o něco málo vstřícnější k divákům, kteří neznají knižní předlohu. Ale to je jen objektivní klad, subjektivně je mi to buřt, protože nudné Herbertovy dunové knížky, plné žvanění, vztahování a politikaření, mě ničím výrazněji nezaujaly, mám rád úplně jiný způsob sci-fi. Ale hodnotím film, ne knížku. ()
Vizionář Villeneuve posouvá Dunou mainstreamové publikum na kvalitativně vyšší úroveň, když svými vizuálně dechberoucími záběry prezentuje film jako tu nejryzejší formu umění. Formu, která je nekonvenční, a která dokáže v divákovi vyvolat nejširší spektrum emocí, aniž by byla v rámci svého poselství explicitní. Po své estetické stránce Duna velmi připomíná Villeneuvova mladšího bratříčka, Blade Runnera 2049, ale dává si na rozdíl od něj pozor, aby diváka upoutala linkami postav po emocionální rovině, což se jí nadmíru daří. Právě postavy hrají ve filmu prim, a je obdivuhodné, jakým způsobem se režisérovi podařilo vytvořit u diváka k celé řadě z nich silnou citovou vazbu, aniž by na plátně dostali příliš prostoru. Sázka na hlavního představitele snímku, Timothée Chalameta v roli Paula Artreidese, se ukázala jako trefa do černého, po své mini roli v Interstellaru si tak připisuje do své biografie další výjimečný sci-fi počin, a pomalu se z něj stává mladá hvězda Hollywoodu číslo jedna. Dalším výjimečným atributem Duny, z něhož diváka doslova mrazí, je epičnost a majestátnost všeho, co se na plátně objeví, ať již se jedná například o poušť, ornitoptéru či Šaj-hulúda. To vše se navíc daří Villeneuvovi dávkovat postupně tak, aby byla v divákovi uchována zvědavost, než danou věc odprezentuje v celé své kráse za zvuku syntetizérového hudebního doprovodu Hanse Zimmera. Duna je čirý masterpiece, velkolepá moderní sci-fi podívaná, jejíž tempo vygraduje ve své poslední hodině. Zasloužených pět hvězd. 👌 (Future Night, Lucerna, 20.10.2021) ()
Tak tohle bila síla, ale nižšího stupně. Kolik stály ty nesmyslné obleky? Tolik peněz za mluvení do větru. Vůbec ne film nezaujal,sami písek a nesmysly okolo. Nenadchl mě příběh vůbec, ani jsem nic nečekal, zvláštní film, třeba mě pokračování nakopne abych dál jedničce šanci. ()
Předlohu jsem nečetl, původní film byl jednoduše "meh". Trošku jsem se bál co očekávat a byl jsem příjemně překvapen. Určitě jděte shlédnout do kina, nebo budete litovat! Naprosto super audio-vizuál, čím větší plátno, tím větší zážitek. K dokonalosti mi tam pár věcí chybělo, ale to se určitě srovná, až se podívám znova, případně v návaznosti na pokračování, které prostě musí být! „V půlce příběhu mi vzali knížku a řekli, že pokračování možná bude za rok, nebo dva...“ ()
Reklama