Režie:
Adam ElliotScénář:
Adam ElliotHudba:
Dale CorneliusHrají:
Toni Collette, Philip Seymour Hoffman, Eric Bana, Barry Humphries, Bethany Whitmore, Christopher Massey, Julie Forsyth, Alf Klimek, Melanie CoombsObsahy(1)
Dvě rozdílné povahy, dva rozdílné osudy a půlka světa spojuje tento animovaný příběh, který vypráví o přátelství dvou zcela odlišných lidí, kteří se znají jen prostřednictvím svých dopisů. Mary Daisy Dinkle, baculaté osmileté holčičky žijící na předměstí australského Melbourne a Maxe Horowitze, velmi obézního čtyřiačtyřicetiletého Žida žijícího v pulsujícím New Yorku, trpícího Aspergerovým syndromem. Film sleduje Maryino dospívání a Maxův přechod ze středního k pozdnímu věku a objevuje mezi nimi silné pouto, které překoná o hodně víc než obvyklé kamarádské vzestupy a pády. Mary a Max nás vedou cestou neobyčejného přátelství, které musí čelit autismu, taxidermii, psychiatrii, alkoholismu, obezitě, kleptománii, sexuálním rozdílům, důvěře, kopulujícím psům, náboženským rozdílům, agorafobii a mnoha dalším životním překvapením. Celovečerní animovaný film MARY A MAX byl poprvé uveden na filmovém festivalu Sundance v roce 2009. Tento film autora a režiséra Adama Elliota produkovala Melanie Coombs a postavičky namluvili Toni Collette (Mary), Philip Seymour Hoffman (Max), Barry Humphries (Vypravěč) a Eric Bana (Damien). (oficiální text distributora)
(více)Recenze (938)
Reťazec náhodnej korešpondencie rozohrá podivné priateľstvo dvoch ľudí z opačných koncov sveta. Ich listové tajomstvá sú plné nádherných citových výlevov, otváraní vlastného vnútra tomu druhému, zvláštnej nežnosti a oddanosti. Depresívny príbeh Adama Elliota je obrovským zrkadlom ľudskej duše, ale nielen jej. Dotýka sa mnohých sociálnych otázok a hoci nie sú prioritné, dotvárajú prostredie, v ktorom žijú naši hrdinovia. Je to krásny, hĺbavý a dojímavý film. ()
Hvězdička za animaci a sem tam originální černý vtípek. Ale jinak nechápu to černo-hnědě-černé ladění, jako by se lidem přiházely jen a jen špatné věci. Autoři by se měli léčit z akutní deprese, kterou si ale zavinili sami, nezavinil jim ji svět kolem nich. Připomíná to až příliš budovatelský film naruby. http://www.dvdextra.cz/dvd-recenze/mary-a-max.html ()
Docela roztomilé, ale výtvarná stránka je na můj vkus příliš karikující a ve scénáři jsou místa, kterým jsem nevěřila. Ale třeba scéna Maryina nejhlubšího zoufalství je velká a tak hluboce zasahující, že jsem zapomněla, že jde o figurku z plastelíny. /16. 9. 11./ ()
V Mary a Max se schází na dvou stranách barikády až nechutně doslovně věci, které na filmech mám rád (i obecně) a které z duše nenávidím. Nuže, vážené publikum v pravé straně ringu nastupuje létající cirkus plný prdění, vyměšování, nudlí z nosu, obřích ptačích hoven na hlavách za vydatné asistence neschopnosti práce s celovečerním formátem, korunovaný naprostou adorací poraženectví a ohavnym a diváka urážejícím citovým vydíráním! Silná kombinace, ale co nám stojí na druhé straně? Ááá není to pan Phillip Seymour Hoffman? A vedle něj ten překrásný černočerný humor, který těží ze sociální izolace postav a holčička, která aby uronila slzu, tak si musí vybavit kočičku, kterou někdo přejede sekačkou (zadáveníhodná scéna)? Takže ve zkratce: co prd, to dobrej vtip = vyrovnáno *** + Hoffman = ****, ale do dalšího Elliota se budu hodně dlouho přemlouvat. ()
Příběh popisující životy dvou outsiderů, kteří našli k sobě cestu a na dálku si pomáhají proplést se životem. Tolik emocí v plastelínových postavičkách, to by člověk nevěřil. Film, který obsahuje skutečný život - sex, psychické choroby, bezdomovce, lásku, homosexualitu, alkoholismus - je tu prostě všechno a ty texty byly opravdu neskutečné. 90% ()
Pěkná hudba a neobvykle zajímavej námět, ale zřejmě nemám rád modelínový ztvárnění, nebo prostě na mě příběh nezapůsobil tak jak na ostatní. ()
Přesně takový ten malý velký příběh/film, který se nesnaží zaujmout ničím jiným, než jen sám sebou. Příběh o člověku, se vším, co k němu patří, který vás chytne, ale vlastně nikam nedovede, protože v podstatě nekončí, negraduje, nemá nějakou extrahlubokou pointu (kromě toho, že člověk je prostě jen člověk, se vším, co k němu patří). Je v podstatě krásný i veselý, nasmál jsem se dost často, dost často jsem se v něm taky viděl, jenže bez jakéhokoliv pozlátka a nakonec stejně dumáte, jestli byl opravdu veselý nebo ne. A i ta pointa nakonec není jen veselá, ano, přátele si můžete vybrat sami, neznamená to ale, že se ve svém životě budete stýkat a setkávat pouze jen s nimi. Provedení, respektive forma příběhu super, ta šedivost, utahanost a jakási upatlanost jen odpovídá povaze příběhu (a mému vnímání světa - protože tam někde za tou proklamovanou, adorovanou a reklamovanou jasnou barvou se skrývá matná šeď, věřte mi). Humor je krásně příjemný, až poetický. Jen je škoda, že ten zájem film nedokáže udržet až do úplného konce, někde před ním se to rozplyne. I když vlastně i to nějak k tomu patří, některé věci a příběhy prostě nekončí, jen se rozplynou, přestanou nebo utnou. Tenhle film není o světě, jaký by měl být, ale o světě, jaký je. ()
Mary a Maxe maj očividně na triku lidi, kteří film opravdu milují, protože takhle (ne)dojemný příběh už jsem fakt dlouho neviděl, animace, na první pohled hrozně ošklivá, si vás po chvíli získá, stejně tak to panoptikum lidiček, od Maxe a jeho senilní sousedky až po Mary a její šáhlou rodinu a ještě šáhlejší sousedy (ten beznohej dědek neměl chybu). A když se tam na konci filmu zjevila i samotná Holly, věděl jsem, že mám počase zase co dočinění s něčím výjimečným. A dostal jsem chuť na čokoládu v rohlíku :-) ()
Mary a Max mohou naplno okouzlit jen v případě, že jste od Adama Elliota ještě žádný film neviděli. Elliot již od své prvotiny opakuje tutéž formu s týmž depresivně bizarním obsahem, který mi sice sedí, ale na popáté, už přeci jen tolik nebaví a stává se předvídatelným. Vrcholem jeho snah byl Harvie Krumpet a tento snímek je již nutno vnímat jako když ne krok zpět, tak minimálně stagnaci. Nehledě na to, že by celé věci spíše opět slušel středometrážní formát, neboť některé pasáže působí jako výstelka. Na druhou stranu i přes všechna zmíněná negativa se pořád jedná o nadprůměrný sladkohořký zážitek, který nad tím, co můžeme jinak vidět v kinech, ční dosti vysoko. ()
Stejně dokonalé jako Elliotovy předešlé kraťasy. Nezaměnitelný vypravěčský styl, technika animace a především vypiplaný svět jsou prostě k sežrání. ()
Tyhle plastelinové pohádky a celkově filmy nemusím a těžce pochybují že někdy zněním názor. ()
Příběh vypráví o 8 leté osamělé holčičce Mary Daisy Dinkle žijící v Australii. Nemá žádné kamarády, děti ve škole se jí posmívají a její rodiče také nejsou zrovna výhra (otec bez zájmu, matka alkoholička). A tak se Mary jednoho dne rozhodne vybrat náhodné jméno v telefonním seznamu a prst jí ukáže na někoho jménem Max Jerry Horowitz. Max je 44 letý můž žijící v New Yorku. Také nemá žádné přátele, je obézní, trpí nepříjemnostmi jako jsou úzkosti, silné panické záchvaty a dokonce také aspergerův syndrom. Nakonec přes všechny újmy, které mu dopis od malé 8 leté Mary způsobí, se ji rozhodne odepsat. A tak se znich postupem času stávají přátelé. Vyměňují si strasti, radosti, příběy ze života a posílají si drobnosti. Tenhle film je opravdu úžasný. Krásně poukazuje na to, že mít opravdového přítele je spíše o porozumění nežli jen pouhých sympatiích. Nádherné, hluboké, lidské a přitom tak opravdové. Filmaři si dokázali pohrát i s animací, takže osudy dvou naprosto odlišných lidí se vám dostanou pod kůži snadněji, než mnohé hrané filmy. Výborná je také atmosféra, která je ještě více umocněna zajímavým výtvarným zpracováním. Snímek je to melancholický, smutný, depresivní a občas i neúmyslně povzbuzující a vtipný. Humor je takový nanásilný a zlatý. Mám ráda jak Maxe tak Mary, oba se tak nějak snaží protloukat svým nezáživným a smutným životem. Ale Maxovo osobnost je mi hodně blízká. Má tendenci si spoustu věcí uvědomovat a je spíše logický nežli empatický. Nevěří v boha, nemá děti, bojí se závazku a skoro nikdy neopouští byt. Dodržuje spoustu stereotypů, s kterými je spokojený, jelikož nemá rád změny. Nikdy neměl rád žádnou svou práci a nikdy mu žádná nešla. Lidé mu přijdou zajímaví, ale vůbec jim nerozumí. Naprosto toho chlápka chápu. Prostě užasné, krásné a dojemné. Dlouho mě takhle animovaný film nezaujal, nevykouzlil úsměv na tváři a zároveň nerozesmutnil. "You are my best friend. You are my only friend." ()
Těžko hodnotit. Váhal sem mezi 3 a 4. Už je to taková pohádka pro dospělé, ale těch vtípků tam nebylo zas tolik, aby to byla zas taková filmová událost. ()
Depresivní, a přesto vtipné. Krásné, a přesto by to člověka dojalo. Nevím, jak se to těm Australanům podařilo, ale tohle je jedno z nejlepších dramat, u kterého se řežete smíchy. V rámci animáků určitě :). Už po pár minutách mi bylo jasné, že pro děti to zrovna není, ale tak nějak si říkám, že ani pro všechny dospělé ne. Tenhle film by možná měli pouštět některým lidem jako odstrašující případ. Některým zase jako povzbuzující případ. Nevím, moc myšlenek, moc pocitů mi Mary and Max dal a vyvolal. Asi i proto nevím, jak s hodnocením. Možná tu uvidíte 4, možná 5 hvězdiček. Uvidím až časem. ()
Elliot jde stejným směrem, aby nám neskončil jako Burton...to raději ne. Příjemná animačka, která mě opravdu okouzlila, ale na tolik, abych z ní byla natolik paf, jako třeba z Wall-e... ()
Animovaný film pro dospělé, ze kterého na konci filmu zůstanou pocity deprese, zamyšlení a podabeví. Opravdu netadiční podíváná. ()
Mary a Max je zvláštní animák, který rozhodně působí spíše vážněji, než jako komedie... Pokud budete bystří, film Vám sdělí mnoho myšlenek, i když vytěžit by se z něj dalo ještě mnohem víc. Každopádně animace je úžasná! Spíš bych však dal 3,5*, ale za tu originalitu nakonec zaokrouhlím na 4*... ()
Dokonalý příbeh, navíc úžasně zpracovaný, jsem okouzlen... 9/10 ()
Nezapôsobilo to na mňa asi tak ako by malo. 70% ()
"...kdyby s váma jel taxikář pozpátku, dlužil by vám potom peníze?" ()
Reklama