Režie:
Michael WinterbottomScénář:
John CurranKamera:
Marcel ZyskindHrají:
Casey Affleck, Jessica Alba, Elias Koteas, Kate Hudson, Bill Pullman, Tom Bower, Ned Beatty, Simon Baker, Liam Aiken, Brent Briscoe, Noah Crawford (více)Obsahy(2)
Kontroverzní kriminálka Vrah ve mně režiséra Michaela Winterbottoma, natočená na motivy knihy Jima Thompsona z 50. let, vypráví příběh dvojího života šerifova zástupce Lou Forda z malého texaského města. Charismatický, skromný mladík má temnou stránku – nenávist vůči ženám. Tak postupně odhalujeme, že se jedná o nebezpečného psychopatického sériového vraha. Ve filmu černějším než film noir se ukáže, že temné tajemství nemá pouze Lou... Podle režiséra jde o napínavý příběh, jenž vybízí k zamyšlení nad formami lidského násilí. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (198)
Nepríjemný, bezmyšlienkový film plný nesympatických postáv a odpudivého, samoúčelného násilia. Nemienim mu dať vyššie hodnotenie iba pre áčkové obsadenie a režisérove meno. ()
Dám Vám hádanku: Má to název jako porno z nápravného zařízení a táhne se to jako anál s romským spoluvězněm. Co je to? Ano, modří už vědí! Je to těchto sto devět minut čirého utrpení o tom, jak jeden nesympatický úchyl nudně zevluje po městě a sem tam si udělá z nějaké kikiny boxovací pytel. Prý NOIR!? A přitom tam nehraje jediný černoch... ()
Výkon Casyho Afflecka je asi to jediné, co na tomto filmu opravdu stojí za pozornost. Sadistický, na veřejnosti ve kontrolující magor. Asi měl působit i inteligentně, bohužel kvůli problematickému scénáři tak nepůsobil. Spíš si neustále naprosto zbytečně zadělával na problémy, bez pořádného odkrytí nějaké smysluplné motivace. Hloub než pár centimetrů pod kůži hlavní postavy nám holt nebylo umožněno nahlédnout. ()
Vrah ve mně sliboval záživnou krimi podívanou v slušivém retro stetsonu. Film dle románu kultovního „brakaře“ Jima Thompsona dává vyniknout především úlisnému zjevu i hlasu Casey Afflecka, který si studii smrtící perverze pod pozlátkem dokonalého klaďase vysloveně vychutnává a táhne celý snímek, který se občas trochu prohýbá pod tíhou uválených erotických scén a žvatlavých dialogů. Výborná hudební dramaturgie, silné herecké obsazení a tabákem načichlý coenovský duch drsné detektivky dostane pořádně zabrat v závěru, v němž Jessica Alba namísto obnažování zkouší hrát a do té doby uměřený Winterbottom sáhne po béčkových ohnivých proprietách. [MFF KV 2010] ()
Sceny mlatenia zenskych, hlavne Jessicy mi teda vobec nerobili dobre. Boli zbytocne brutalne a obzvlast u tej Jessicy, kedy som si vravela, ze preboha, uz dost. Inak mi to prislo prilis natahovane a v takmer dvoch hodinach filmu zacne liez na nervy aj Caseyho hlas, ktory za normalnych okolnosti az tak otravny nie je. Sklamanie. ()
Tak trocha iny pokus o noir, ktory nie tak celkom vysiel. ()
,,Vážně mě to mrzí zlato. Vím, že ses bála. Vypadala jsi strašně překvapeně. Miluju Tě“.... Film pro milovníky násilí, J.Alby, 30tých let a zvrhlých charakterů. C.Affleck je zástupce šerifa a vrah. Dělá chyby, ale dokáže po sobě zamést stopy. Další vraždou. Na konci sedí, vysvětluje a směje se. On tyhle hnusáky umí! Krom něj má film výtečnou hudbu a v některých pasážích velmi dobrou atmosféru, ale nadšení z úvodu postupně vyprchalo. Asi proto, že příběh postupně nemá čím překvapit. Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Chci vidět hezkej zadeček J.Alby. 2.) Dlouho jsem neviděl umlátit pěstmi ženskou. 3.) Chci vidět hezkej zadeček K.Hudson. 4.) Jedno umlácení za film mi nestačí. PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
Zvláštní Film.. Ze starší Doby, kde se Cassey Affleck zblázní.. Líbila se mi jedna Scéna a to jak Zmlátil Mou milovanou Jessicu Albu.. Jinak ten film stál za nic, strašně se táhl! ()
No mam rad tyhle dobovy filmy z americkyho zapadakova a mam rad i Casey Afflecka, ale tohle moc nevyslo. Pritom rozjezd docela solidni, Winterbottom nakousne nejakej motiv pomsty, romantickou linii, pribeh o poldovy - vrahovy, ale tak nak s tim pak uz neumi pracovat, takze se vetsinu casu nic nedeje, postavy neustale jen kecaj, cely se to silene tahne, do toho sem tam nejaky nelogicky chovani postav a postupne to zacne silne nudit. Ale musi se zase uznat, ze ty vrazdy jsou naprosto libovy a pekne brutalni, na zadky Alby a Hudson je peknej pohled a herci hrajou solidne. Akorat vopruz Baker mi lez silene na nervy, takovej blbecek co si hraje na Colomba. Takze v podstate vsechno od dobovy atmosfery a hudby, pres herce az po vrazdy je v poradku, jen ten dej tomu silene podkopava nohy. ()
Všechno jen ne sympatický mladý Affleck v roli, pro kterou se dokonale hodí. Odznakem chráněný, násilník, zbabělý vrah, křivák. Skvělý je ten retro feeling, hodně působivé byly výpady vůči ženám, ale výsledku nějak nevím, co si o tom mám myslet. Zdálo se mi to podivně zapletené a strádající díky mému neoblíbenci v hlavní roli (i když na něj byla jak šitá). ()
Nevím jestli bylo víc otravnější všechno to násilí na holkách nebo hlas Caseyho Afflecka. ()
Excelentní psychologické drama a sonda do duše psychopata (neplést si s úchylákem či tak ...) a sociopata. Inteligentní mladík od policie se dostává stále více do spirály vraždění, aby vyhladil jeden důkaz za druhým, lidé ve městě umírají. Jeho ineligence je zpočátku silnou zbraní, ovšem v poslední části filmu vidíme již jeho naprostou proměnu v "šílence", jehož primárním cílem je zabíjet a ničit - zatímco původní cíl byl pouze si bokem ulít podvodem nějaké prašule ... Odkaz na Freuda, fotografie a vzpomínky na úchylnou mámu, přistižení bratra při znásilnění 5ti leté holčičky v autě dávají jasný odkaz na silně psychologicky laděný příběh, který nechává zdánlivou kriminální složku jen jako kulisu. Hodně rozpačitě na mne působila ústřední znělka, která dělala z filmu jako by do nebe volající černou komedii, ovšem její text naznačuje, že nikoliv jedinec, ale celá společnost se podílí na občasném vzniku takovýchto stvůr, jako je hlavní hrdina ... Je to hodně dobré, dobře zahrané, ale strašně záleží, z jakého úhlu se divák na film dívá. Mne prostě dostala vyloženě ta psychologická rovina. Film obsahuje dvě scény neskutečně brutálního násilí na ženách, které rozhodně nemají v běžné USA produkci obdoby, takže pozor, tyhle scény mohou silně traumatizovat ... ()
Jak mám noir rád, tak Killer Inside Me mě nechavá vcelku lhostejným. Jestli je i kniha taková rádobyšokující nudná póza, tak se po Thompsonovi asi shánět nebudu. ()
Atmosféra funguje, herecké výkony jsou skvělé, příběh je ale příliš brzy omezen na explicitní výbuchy násilí na ženách, intimní scény a logika si bere dovolenou. Škoda podivné nedotaženosti, která to hodně ničí. 7/10 (45. MFF KV) ()
MFF KV 70% ()
|| Scenár: John Curran / Jim Thompson, Michael Winterbottom | Hudba: Melissa Parmenter | Produkcia: Bradford L. Schlei | Distribúcia: Icon Entertainment International (UK/Australia), IFC Films (US) | Štúdio: Revolution Films, Hero Entertainment, Indion Entertainment Group | Rozpočet: 13 miliónov $ | Tržby: 3,976,222 $ || ()
Poriadne noir psycho. Miestami síce aj poriadne rozťahané, ale svoje údery rozdáva s maximálnou presnosťou a účinnosťou. 75%. ()
Podarený pokus o film-noir, ktorý ma najviac pobavil vďaka tomu, ako paroduje svoj vlastný žáner :-) Čierno-čierna duša Casey Afflecka je konfrontovaná komickým ladením a pri morbídnych scénach doslova vyráža dych vtipnými prvkami, ktoré sú do deja zakomponované (spomeňte si len na scénu, ako hlavný hrdina naháňa starca s nožom na ulici). Inak priznávam, že také extrémne násilie páchané na ženách, som ešte v žiadnom filme asi nevidela a svojou brutalitou zdvihlo úroveň snímky aspoň o hviezdu vyššie (že to hovorím práve ja, čo nenávidím krv :-). Nie je to žiadne L.A. Prísne tajné ani jemu podobné sofistikované thrilery, ktoré každú minútu otáčajú dej iným smerom, ale napriek tomu ide o príjemnú pohodovku, ktorá nie je až taká strašná, ako niektorí vykresľujú. ()
Winterbottom to trestuhodně nezvládl odvyprávět. Příběh knihy je výjimečný a úderný právě tím, jak probleskuje způsobem vyprávění - schizofrenní sebeprezentací hlavního hrdiny. Film otrocky cituje celé věty či scény z knihy, aniž by je dokázal natočit ze psrávného úhlu, takže mnohdy zapadnou nebo dokonce vyzní protismyslně, suše ironické komentáře jsou brány jako věcné popisy, řada klíčových informací se úplně vytrací nebo svádí na mylnou stopu (pro příběh naprosto zásadní postava otce - neboť Thompson vytvořil svérázný příspěvek k patopsychologickým románům o vztahu otce a syna - je úplně přegumovaná, role služky matoucí atd.)... Nakonbec i vizuální stránka filmu mě zklamala, narychlo posháněné dekorace a rekvizity prozrazují málo důkladnou přípravu, kamera je nevynalézavá, ačkoli se jí nabízí tolik zajímavých příležitostí, jak ztvárnit tak zvrhlé situace často právě z pohledu psyhopata... Výsledný dojem, že W. film po všech stránkách odflákl a zanedbal, nenapraví ani celkem vtipně zvolený písničkový doprovod. *** Říkám si, že tenhle film měl raději udělat Aronofonski. ()
Jelikož jsem obeznámen s filmografií Michaela Winterbottoma pouze v rozmezí let 2003-2010 – tedy počínaje fascinujícím filmem Code 46 – nebudu tím pádem brát ohled na filmy předcházející. Ze zkušeností s oněmi novějšími počiny si dovoluji tvrdit, že tento progresivní filmař nedokáže uspokojit mainstreamové publikum, a to z jednoho prostého důvodu – ani se o to nesnaží. Reflexní a narativně vrstevnatý Tristram Shandy, artová a sexuálně explicitní drobnokresba vztahu v Devíti písních, pseudodokumentární „nudné“ drama Síla srdce nebo již zmíněné melancholické minimalistické sci-fi Code 46 balancující na hraně spirituality. Vrah ve mně se nejvíce podobá právě Code 46, neboť u obou filmů je k určitému „hollywoodskému“ žánru přistupováno značně progresivně. Winterbottomova novinka – mimochodem adaptace brakového románu – spadá do žánru film-noir, který vznikl ve 30. letech 20. století, vedle klasických žánrových prvků se zde však vyskytují i prvky moderní, díky čemuž by se Vrah ve mně dal označit i za neo-noir. Při projekci jsem si několikrát vzpomněl na Kieœlowského Krátký film o zabíjení, neboť u obou filmů je hlavním cílem především profilace pokroucené mysli, dramatické vyústění ve vraždu a díky famóznímu výkonu Caseyho Afflecka je celá ta podívaná, kdy se z kauzality vyplynuvších násilných aktů stává jednoduchá obsese, neskutečně intenzivní. Pokaždé, když se z milého zevnějšku titulního antihrdiny vyloupne jeho temné násilnické já, je to moment šokující, krutý a děsivě mrazivý. Myslím si, že scéna, ve které se městem pochvalovaný šerif snaží ubít k smrti prostitutku v podaní Jessicy Alby, bude strašit v mysli nejen diváky se slabší povahou a rozhodně se nejedná o jediný moment, kdy člověku zatrne. _____ Vizuálně je Vrah ve mně taktéž na pomezí mezi klasickým a moderním. Prvně Winterbottom natočil celý film barevně (bratři Coenovi svou poctu noir Muž, který nebyl udělali černobíle, stejně tak Soderbergh své Berlínské spiknutí) a dává přednost měkčímu melancholickému svícení před zlověstným tvrdým světlem, díky čemuž ony brutální výjevy vyzní více nečekaně a nepatřičně vůči zdánlivě idylickým 50. létům, v nichž se film odehrává. V některých momentech film dokonce hýří barvami natolik, že připomíná propagační plakát amerického stylu života na idylickém předměstí. V kontrastu s touto vizuální novostí v rámci žánru pak Winterbottom servíruje ikonické obrazy, které dávají vzpomenout na Maltézského sokola nebo Hluboký spánek. Celková atmosféra malebného amerického městečka pak v kontrastu s hnusem, který bublá pod jeho povrchem, připomíná charakter samotného hrdiny – pohledného sympaťáka, v jehož nitru rezonuje čiré zlo (či snad zlost? zlá nemoc?). Jako některé z předešlých Winterbottomových filmů se může i Vrah ve mně zdát vzhledem k celkové délce narativně strožejším a je pravda, že některá ta dramata vřou spíše pod povrchem, stejně tak je třeba do psychiky charakteru proniknout s vlastním aktivním přičiněním. Winterbottom byl „vždy“ (opět upozorňuji na neznalost filmů před r. 2003) hlavně požitkářem, který s divákem komunikuje skrze atmosféru, hudbu a melancholické (či naopak kruté) obrazy. Nechce po něm, aby si nechal vyprávět do detailu vypiplaný příběh, nýbrž aby si ten příběh přímo prožil. A toto Winterbottom jakožto jeden z nejprogresivnějších režisérů balancujících na hraně mainstreamových žánrů a artu zvládá na výbornou. P.S.: To, jak jsou divákovi předkládány indicie pro konstrukci možného motivu vrahova běsnění, aby se vše nakonec zvrhlo čirou obsesi, mě velmi potěšilo. () (méně) (více)