Obsahy(2)
Luke vezme na plavbu na krásný ostrov staré přátele: Matta, jeho přítelkyni Suzie a Mattovu sestru Kate, bývalou přítelkyni Lukeho. Poslední člen posádky je Warren. Vládne naprostá idylka. Vztah mezi Lukem a Kate opět ožívá. Požádá ji, aby na chvilku podržela kormidlo, a jde do podpalubí. Vtom však obrovský náraz převrátí loď dnem vzhůru. Po delší panice se všichni vynoří na hladinu a vylezou na trup. Přemýšlejí, co budou dělat. Luke navrhne, aby doplavali na ostrov vzdálený několik kilometrů. Obléknou se do neoprenů, jediný Warren se rozhodne zůstat. Bojí se plavat tak daleko, a hlavně v těchto vodách, kde je dost žraloků. Kate se nakonec rozhodne také zůstat. Luke je zklamaný, ale respektuje její přání. Když však Kate vidí, jak se Luke, Matt a Suzie vzdalují, rozhodne se je následovat a plave za nimi. Suzie je velmi vystrašená, ale Matt ji uklidňuje, že to zvládnou. Mezitím osamocený Warern zpozoruje žraloka… (TV Prima)
(více)Recenze (353)
upozornění: tento film není vhodný pro agorafobiky. Pro mě další důvod, proč nejezdit dál než na Balaton. Partičce australských turistů by v jejich ošemetné situaci s parybou nepomohl asi ani Jakub Vágner. Mám ráda survivaly podle skutečných událostí, takže tři hvězdy jsou jisté, ale mému gustu by sedělo trochu víc drastičtějších záběrů a akce. Nějak už jsem si zvykla ve filmech tohoto typu na to, že když někdo někomu ukousne nohu nebo hlavu, divák má možnost buď zavřít oči, nebo se podívat, jak to vypadá, když už to nedrží pohromadě. Jinak atmoška dobrá, na dlouhej večer jako dělaný. ()
Nějak se nám v poslední době rozjely horory na téma pár lidí na moři a ohrožuje je žralok. A všechny se honosí přídomkem "podle skutečné události". Tenhle přídomek - podle skutečné události - mne štval už u Otevřeného moře. Vnímáte totiž ten logický rozpor? Pokud totiž nikdo nepřežil, případně jeden a ještě v šoku, jak se mohli tvůrci filmu dozvědět, co se dělo? A natočit o tom film? Zákonitě museli fabulovat a jediné pravdivé bylo, že někde někoho asi sežral žralok. Jenže na tohle téma už vznikly daleko lepší Čelisti. A co se napětí týkajícího se skupinky na moři, jež se snaží ze všech sil přežít, týče, pak Záchranný člun od Hitchcocka stále zůstává nepřekonán. Na rozdíl od Otevřeného moře na zcela stejné téma, kde alespoň zcela nudný a očekávaný průběh zachraňuje alespoň manželská krize a hádky manželů a postupné smíření, zde máme partičku pěti mladých krásných lidí, o nichž nevíme nic. A tudíž jsou nám ukradení. Když pak po půl hodině filmu jejich výletní jachta ztroskotá (ani vlastně nevíme proč) a oni se až na jednoho rozhodnou plavat na nějakých 16 kilometrů vzdálený ostrov, je nám to taky jedno. A pak dvacet minut čekáme na první útok žraloka... Celé je to natočené rozklepanou kamerou (asi kvůli tomu pocitu té autentičnosti, boys, jako abyste mysleli, pokud jste blbí, že je to home video a vy jste přímo u toho), a všudypřítomné modro je neskutečně přemodralé, až by v National Geographicu fotoreportéři záviděli. Skoro opominuty jsou noční záběry, které u Otevřeného moře tvořily z logiky věci poctivou polovinu vyprávění a vytvářely větší napětí, zde noc proběhne raz dva. Na druhou stranu je zde až příliš scén, kdy hrdinové plavou v moři a koukají se kolem sebe, jestli neuvidí žraloka, a buď uvidí, nebo neuvidí, ale má to být asi děsně napínavé, jenže na popáté už není. A to zde nezmiňuji logické nesmysly, týkající se žraloků bílých a jejich chování... ()
Od krvavé laguny určitě pokrok. Jsem zvědavý jaké zvíře bude řádit příště. 75% ()
Mořeplavci, mořeplavkyně, mořeplavčata, nelezte do vody co je hodně zubatá! Když mi žena řekla, na co by se večer chtěla dívat, jen jsem si povzdechl - to se po Čelistech ještě pořád někomu chce točit filmy o žralocích? Ano, je tu časový a technický posun ale i tak. Čelisti zpravidla odzívám a tak jsem si řekl, že si přinejhorším alespoň trochu schrupnu. Ale ejhle, ono se na to dalo koukat (nejen díky Zoe Naylor, do jejichž nádherných nohou bych se zakousl, ani bych nemusel být žralok), občas to bylo hodně napínavé a děsivé (náhlé žraločí útoky), muselo se uznat, že žraloka je ve filmu tak akorát, ani moc, aby to bylo přelácané, ani málo, aby to nudilo. Ty delší scény, napínající nervy, byly taky hodně povedené. Ono přiznejme si, představa, že je člověk uprostřed širého oceánu a kolem vás krouží zubatý kolos, asi vyděsí každého diváka. Film uplynul jako nic. Jen je třeba u něj moc nepřemýšlet, spíše vypnout mozek a nechat se unášet a vlnách, jež se občas zbarví do ruda. Ty lidi se někdy nechovají moc rozumně. A přesně jak napsal Obitus, ta podivná věc na ostrůvku mi leží v mysli ještě teď. Byl-li to záměr, smekám, byla-li to nevědomá náhoda, povedla se. ()
Útes smrti se mi hodně dlouho ohříval na disku, ale nějak jsem se nemohl donutit si jej pustit. Mám rád horory se žraločí tématikou, ale přednost dostávali jiné kousky a jak se ukázalo byla to docela chyba. Filmy „podle skutečné události“ beru dost s rezervou, ale tady bych tomu možná i věřil. Zatímco hodně lidí velebí režiséra za jeho minulý kousek, tak mě Andrew Traucki se svým Black Water zrovna moc neokouzlil. Proto jsem očekával stejné chyby i zde, ale naštěstí to zas až taková přehlídka nelogických situací nebyla. Takže jsem si otevřel lahváče a pořádně se kochal děním na monitoru. V první řadě bych chtěl pochválit nádherné prostředí (moře a potápění miluju), takže u mě jasně vedli záběry pod vodou. Ovšem musím tvůrce pochválit i za solidní atmosféru, stupňující se napětí a slušné herecké výkony. Tady je jasný důkaz toho, že i za pět dní se dá natočit dobrý film s minimem herců a ani se u něj divák moc nenudí. Hlavně se mi líbilo, že to tvůrci nepojali jen jako další krvavou lázeň, ale především se soustředili na psychologickou stránku filmu a přiznám se, že i já občas cítil lehké mrazení na zádech. I díky tomu si tento film zařadím mezi TOP 4 filmy se žraloky, které jsem prozatím viděl. Docela se dokážu vcítit do jejich pocitů beznaděje, když kolem vás krouží žralok. Jednou jsem to při potápění zažil a i když nás ujišťoval instruktor, že tam lidožraví žraloci nejsou, stejně sem byl pěkně připosraný. Takže dokážu pochopit i některé „nelogické blikance“ – rozhodnutí postav. 65% ()
Húževnatá sviňa ten žralok, to utiekol z nejakého sci-fi o genetických experimentoch, že?! Pretože do filmu "podľa skutočných udalostí" taký nepatrí ani omylom! ()
Dovolím si volně parafrázovat profesora Suzukiho: Kvalita filmu se měří intenzitou jeho prožitku. Takže moje hodnocení je jasné, protože takhle napnutý jsem u filmu už dlouho nebyl. A bylo to napětí úplně jiného druhu, než u filmů typu nedávného Shallows nebo jemu podobných, u kterých je mi neustále zřejmé, že jde "jen" o film. Tady šlo totiž o skutečnost. A čerta starýho řeším to, nakolik skutečná a scénáři podobná byla ona "skutečná událost", podle které film vznikl. The Reef má prostě existenciální sílu hraného dokumentu. A je to jeden z ukázkových příkladů toho, jak málo (ca pár tisíc babek?) stačí k natočení dobrého filmu... tedy kromě dobrého nápadu samozřejmě. ()
Skutečná událost ještě nezaručuje dech beroucí příběh a vypjaté emoce a skvělé napětí já jsem se tady celkem nudil a s vody mi byla zima byl jsem tam dlouho. ()
Originální a autentický horor o žralocích? Zapomeňte! Tři nesympatický chlapi a dvě blondýny si jedou užívat jachtaření a plavání. Průzračná voda, jachtička, palmy a sluníčko. Prvních dvacet minut na mě působí jako nekonvenční a nízkorozpočtové porno. Neznámé tváře a hlavně absolutně (ne)herecké výkony, kterým nevěřím skoro ani ten naučený strach. Dialogy skřípou každou chvíli a snad po mě ani nikdo nechce, abych věřil, že tohle bylo podle skutečné události. Hodinu se skupinka rachtá ve vodě, aby svým cachtáním uprostřed oceánu přilákali žraloky. Ty jsou totiž na celém filmu to jediné kvalitní. Jsou totiž pravý. Krásné až téměř dokumentární záběry pod hladinu. (Nápad s potápěčskými brýlemi tomu upřít nemůžu) Výsledkem je ale nulové napětí, strach a ještě víc zážitek z kvalitního dramatu, thrilleru nebo hororu. Bože já ani nevím, co tohle bylo. Já si budu jen pamatovat průzračnou vodu a obrovské živé žraloky. Taky ale falešný křik, dialogy a výrazy týhle nesympatický partičky. A hlavně jeden skvělý třísekundový útok žraloka. (44 %) ()
Velmi napínavé a reálné. Pro mne nejlepší film o boji člověka o přežití před žralokem. Film nabízí až dechberoucí reálné záběry žraloka oťukávajícího si svou oběť. Scény, kdy se hrdina dívá pod hladinu a hledá tak možné nebezpečí a přítomnost Bílého jsou mrazivě autentické. Nejlepší scéna kdy žralok vyskočí nad hladinu ihned vedle 4 osob je nezapomenutelná. Filmu chybí jen větší dávka tempa, ale jde asi o záměr celou plavbu nešťastníků natáhnout a tím ukázat stísněnost celé situace. Také některé nesmysly, např. když hlavní hrdina podle všech zná moře nejvíce a přitom neví, že ryby vyskakující nad hladinu jsou znamením o blízkosti predátora. Všichni plavou k pokousanému, když je kolem něj sposta krve aj. Celkově hodnotím třemi hvězdami, protože jak říkám, lepší film tohoto ražení jsem asi neviděl, ale na čtyři to už nestačí. ()
Snad jedinej žraločí film, kde se žralok chová jako žralok, má normální velikost, neni zmutovanej nějakym virem, kterej mu dává telepatický schopnosti a neni zkříženej s krokodýlem. Naopak napadení se chovaj jako napadení, nesnažej se žralokovi strčit do huby kabel pod napětím, v celym širym moři nenajdou ani nohu od židle, kterou by mu mohli vrazit do oka a vůbec panikařej jako normální lidi. Celkem slušná práce. 60% ()
Ani nie, že by som toto mohla nazvať hororom, ale páčia sa mi všetky situácie, kde sa sebavedomý pán tvorstva ocitne vinou vlastnej debility v okolnostiach, kde sa ako pánom už rozhodne necíti, práve naopak, kde je pánom tvor, ktorého považuje za menejcenného až kým ho ten podradný živočích neuvedie do skutočnej reality nejakou tou šikovnou amputáciou:) ()
Dvojice hlavních představitelů tentokrát nebyla Underbelly, ale under watter. A nebylo jim co závidět! 80% ()
Počet hlavných aktérov spočítame na prstoch jednej ruky, plus pochopiteľne nemožno zabudnúť na žraloka, ale dej je napínavý, miestami v spojení s hudbou až horrorový. Určite zaujímavý snímok z krajiny protinožcov, ktorý je (žiaľ) znova založený na reálnom podklade... 3*** ()
Opravdu smůla zničit člun i loď stejným způsobem a skončit v moři se žralokem. Film není moc o rozhovorech, spíš se řekne jen to nejnutnější. Častokrát jsem měl pocit že při cestě na pevninu se záběry ve vodě dost často opakovaly, což jsem samozřejmě čekal, ale po chvíli mě to trochu nudilo a možná nemuseli dělat takový kravál skoro pokaždé když viděli žraloka.(nejspíš ho to ještě víc přilákalo) Skutečná událost hodně děsivá, ale z pohledu diváka mě film tolik nezasáhnul. ()
..........podle skutečné události.......... Je to určitě zajímavá práce, dopravovat lodě různým majitelům, po moři. Jenže neštěstí se může stát kdykoliv. Loď třeba najede na útes a je to. Pak je tu volba. Zůstat na poškozené lodi, která se možná potopí, nebo plavat k pevnině, která není vidět ? CITÁT - Je to vaše volba.......... Nakonec se rozdělují a kamera se drží skupinky plavců. A určitě nic vážného neprozradím, když napíšu že připlavou i žraloci. CITÁT - Nechci umřít !!!........... Nemohl jsem si nevšimnout, že jeden podmořský záběr se ve filmu třikrát opakuje a pokaždé je to v jiném místě nebo čase. Jedná se o záběr z potápění u ostrova, tam je hned dvakrát nesmyslně za sebou a tento záběr je i v 62 minutě. Jedná se o pohled ve vodě, kdy přes korálový útes přeplouvají ryby a mizí někde za kamerou. Tady střih moc nezabodoval. Zato dramatická stránka filmu je zdařilá a já se podstivě dvakrát leknul. Kamera je taky parádní, krásně se s váma houpe na mořských vlnách, až jsem z toho málem dostal mořskou nemoc. Strhující a smutný snímek. ()
Krásné prostředí, výbornej příběh, a docela by mě zajímalo co se stalo s tim klukem, kterej zůstal na lodi... ()
Vesměs příjemné překvapení v podobě napínavého thrilleru. Režisér umí stupňovat atmosféru. Herecky taky poměrně vydařené. ()
Tematicky podobné ako OPEN WATER, so snáď ešte lepšie gradovaným napätím. Tie útoky, hlavne prvý, majú gule a sú realisticky natočené, bez nejakého digitálneho bordelu, alebo gore, čo určite nieje na škodu veci. ()
Tak tohle není žádná pohádka pro děti, je to reálné, uvěřitelné a mrazivé. Jakmile jsem si představila, že se tam v tom neoprenu plácám já, nechtěně si hraju na tuleně, neb nemám na vybranou, bylo mi hodně ouzko. Člověk si v takovou chvíli uvědomí, jak snadno je zranitelný a jakékoli konkurence neschopný. ()
Reklama