Obsahy(1)
Dokument ze zimních olympijských her. Sestřih nejdůležitějších okamžiků ze všech olympijských sportovních soutěží. Největší prostor je věnován spanilé jízdě našich hokejistů ke zlatým medailím, včetně velkolepého přivítání ve vlasti. (oficiální text distributora)
Recenze (154)
Většina zdejšího diváctva zde hodnotí spíše své vzpomínky na krásné časy, kdy se každý alespoň na okamžik nemusel stydět za to, že je Čech, než nějaké filmové kvality tohoto dokumentu. A já se k těmto hodnotícím rád přidám. Kromě té krásné připomínky nejslavnějšího hokejového momentu naší hokejové historie bych ocenil, že tvůrci představili v kostce celý šampionát a já si mohl zavzpomínat na hokejové hvězdy let minulých, které zdobily můj tým kdysi dávno na Playstationu v NHL 2001. Velice příjemně se poslouchal věcný komentář Vichnara a Záruby. Chybělo snad jen trošku větší nahlédnutí pod pokličku národního týmu, nějaké historky z kabiny a tak. Přeci jen, tohle byla koláž záběrů, které už každý z nás mockrát viděl - nicméně, jedno zhlédnutí navíc jistě nikoho nezabije. [90 %] ()
Nikdy nezapomenu na moment, kdy dal ve finále Petr Svoboda rusákům gól a já naprosto nekontrolovaně popad ve sport baru v centru Prahy první českej prapor co byl po ruce, vylítnul na ulici a začal jsem s tím naším praporem mávat a řvát radostí, dodnes vůbec nevím co. Vlastně vůbec nechápu kde se ve mě během jedný sekundy vzalo tolik pozitvní energie, radosti a štěstí, že jsem tohle udělal. Hokejových 14 dní ve kterých jsem si připadal jak v nádherným snu. Parta podceňovaných kluků z bruslema na nohou, s hokejkma v ruce a českým lvíčkem na prsou dokázala udělat radost mnoha milionům čechů. Ještě dneska se mě při vzpomínkách na "Otevíráme zlatou bránu olympijského turnaje, jsme olympijští vítězové. Přepište dějiny Česká republika vyhrála Zimní olympijské hry v ledním hokeji " derou slzy do očí. ()
Líto mi bylo Gretzkého, ale co se dá dělat, je to jen hra, jako každá jiná, štafeta nejlepšího hokejisty byla předána a my jsme přepsali hokejové dějiny!!! Nezapomenutelný zážitek a já, resp. moje generace, mohla být jen ráda že tohoto velkolepého představení byla svědkem! V té době jsem byl na český hokej neuvěřitelně hrdej, což se dnes už moc říct nedá, uvidíme co naši předvedou ve Vancouveru 2010.. ()
Největší úspěch českého hokeje byl řádně zdokumentován od skromného příjezdu šinkansenem, přes profesionální velkohubost kanadských a amerických ambicí, uvědomování si vlastních možností se zdí jménem Hašek za zády až k vítěznému finále a následným nekonečným oslavám. Zápasy dostávají slušný časový prostor pro nasátí správné atmosféry, scénář nemohl osud, z českého úhlu pohledu, lépe napsat a hodnocení zápasů ze strany rozvíjeného Hašana, zmateného Gumy, moudrého Džegra, věcného Růži, přemýšlivého Albyho či flegmatického Dopiho už jen dotáhlo celkový zážitek k naprosté dokonalosti. ()
Pašák Alby, Dominátor z cihel, zdrcený The Great One a postpubertální mutace hlasu R.Záruby - český Miracle on the Ice.. Už nyní mysticky působící dokument o úspěchu pár chlapců z maličkého státu v srdci Evropy, kteří se několik dnů honili na japonském ledě za černou gumou (guma s malým G, Jirka Šlégr je pochopitelně bílé pleti) a vybojovali vítězství, jenž přesáhlo hranice samotného sportu. Hoši, děkujem..! ()
kua, zdá se mi to nebo tu chyběj dvě procenta??? ()
Kus sportovních dějin.. spanilá jízda plná emocí, ostatně jako většina (letních a zimních) olympijských úspěchů našich sportovců, zrovna jako fotbalové EURO 2004, kdy jsme prohrávali s Nizozemskem 0:2 a nakonec zápas otočili (brány finále se nám bohužel po dalších galapředstaveních zavřely po smolném prodloužení proti překvapivým pozdějším mistrům Řekům), Davis Cup 2009 (duo Štěpánek-Berdych) atp. ()
Gooooooooooooooool, přepište dějiny! U toho vždycky uroním slzu, krásná vzpomínka... ()
Tohle prostě nelze hodnotit jinak. Už jenom z principu. A zvysoka kašlu na chytrý kydy pár pseudo odborníků ve stylu, že by jsme měli hodnotit především kvalitu dokumentu. Neřvěte a přepište dějiny!100% ()
Hokej na konci 90. let jsme uměli na podtrženou jedničku. S nepřekonatelným Hašanem v bráně jsme napsali ve své době nejkrásnější možnou hokejovou pohádku. Samozřejmě pro nás. "Přepište dějiny!" 100% ()
Hodnotit nehodlám, poněvadž na rozdíl od bráchy, který si toto pouštěl pořád dokola, je mi dokument o jednom hokejovém turnaji celkem ukradený. Jen ve mně vzklíčila potřeba podělit se o názor, že výrok "přepište dějiny" řadím mezi nejstupidnější, jaké jsem ve svém životě občasného televizního diváka zaslechl. A mou prudérní zaujatostí neotřese ani omluva, že šlo o výstup neovladatelného afektu živeného grandiózním sportovnědiváckým orgasmem :-) Dějiny přepisuje jen chňoupek. ()
Člověku se tají dech i po těch letech, co uplynuly od otevření zlaté brány olympijského turnaje. Doufám, že Nagano nebylo posledním olympijským vrcholem českého hokeje. V dnešní době lačně vyhlížíme tak silnou generaci hráčů a utíráme nostalgické slzy po partě, která dokázala porazit ty nejlepší týmy světa v nejsilnějších sestavách. Nezapomenutelné po všech stránkách (zápasy, góly, Haškovy zákroky, výroky hráčů i komentátorů ČT, následné oslavy)... ()
Teď Šlégr... Jsme ve finále, Dominik chytil, jsme ve finále... Svoboda... Je to tam, je to tam... Otevíráme zlatou bránu olympijského turnaje... Jsem rád, že jsem si tento hokejový turnaj století mohl ve svých devíti letech naplno užít! ()
Bylo to boží, jako sportovní film super a k slzám mě to dožene dodnes ()
Myslím, že tenkrát byla neděle a my k obědu měli svíčkovou. Bylo mi fuk, že na jedničce běželo Studio Rosa, nejkrásnější pohádku dávali na dvojce. A pak jsme po vesnici lítali na pinďourech, na hasičárnu věšeli vlajku a v pondělí nemuseli do školy. Jo, to bylo Nagano... ()
Nezapomenutelný turnaj všech dob. Přepište dějiny jsme olympijští vítězové!!! ()
No posuďte sami, nedívá se na tenhle záznam z Nagana krásně? Ti chlápci s kusem klacku v ruce honící se za nízce válcovitou blbostí nám zlepšili náladu o 100%. Už jen za to, že jsme se ve škole neučili, když jsme hráli mač, tak za tohle plnej počet jasně zaslouženě. Zlatá barva jako koeficient národní hrdosti funguje - ale jen na čas. Je čas se opět ponořit do reality..... PS: Hýřím radostnými odstíny vždycky, když se našim podaří jakkoli porazit ruskou sbornou. Finále Nagana, to byl zkrátka boj Davida s Goliášem. ()
Ano. Turnaj století. Tak se mu tehdy i v Kanadě říkalo. Tři týdny výluky NHL. Nejlepší hokejové ligy světa. Tři týdny výluky, při kterých se měla světu demonstrovat síla Amerického a zejména Kanadského týmu. Proti nim náš podceňovaný tým s půlkou hráčů z domácí Extraligy. Dodnes si ty zápasy pamatuji. V sedm hodin ráno prázdné ulice. Fandilo se v hospodách, ve školách, na úřadech. Po ránu na gymplu narvaná malá tělocvična i studovna. Všichni u televizních přijímačů. Nájezdy proti Kanadě............... Hašek chytil...... škola se otřásá v základech po každém dalším pokusu. Pak doma v neděli ráno budíček v 5:00. Finále proti Rusku. Bure nemá kule a Hašek to je bůh se skandovalo.... A je to tady. Malá země ve středu Evropy poráží celý tehdejší hokejový svět. V ulicích jsou najednou stovky tisíc lidí jako při Sametové revoluci. ČT vysílá kontinuální zpravodajství o příletu zlatých hochů. Nebývalé vzepětí národní hrdosti. ____Zlatí hoši z Nagana navždy zůstanou hrdiny naší generace. Přinesli tehdy nám všem tolik radosti a optimismu. ()
Pamatuju si to jako dnes - ty hlášky, situace, góly, tváře, gesta...Skoro až filmový příběh o outsiderech z malé zemičky, kteří se semkli a dokázali porazit všechny ty dream teamy. Turnaj, ve kterém se setkalo vše nejlepší. Turnaj, na který se budeme vždy s radostí ohlížet. Turnaj století. ()
Prožít to v době, kdy se hromadně vstávalo k přímým přenosům byl úplně jiný zážitek, než to s odstupem doby vidět na DVD. Tomu se zkrátka tenhle ucelený dokument nevyrovnal. 60% ()
Reklama