Režie:
Quentin TarantinoScénář:
Quentin TarantinoKamera:
Robert RichardsonHrají:
Jamie Foxx, Christoph Waltz, Leonardo DiCaprio, Kerry Washington, Samuel L. Jackson, Walton Goggins, Dennis Christopher, James Remar, David Steen (více)VOD (5)
Obsahy(3)
Píše se rok 1858 a v Americe právě probíhá občanská válka. Texasem vedou bratři Ace a Dicky Speckovi pěšky skupinu spoutaných černých otroků a mezi nimi je i hlavní hrdina otrok Django. Ten má šanci získat díky nájemnému lovci lidí dr. Schultzovi svobodu, pokud se mu povede dopadnout vraždící bratry Brittlovi. Djangovi se tak zároveň naskytne příležitost najít ženu, kterou musel před lety nedobrovolně opustit. Ani jeden z hlavních hrdinů však netuší, jak blízko jsou nejnebezpečnějšímu dobrodružství svého života... (TV Nova)
(více)Recenze (3 239)
Všetko, od začiatku po koniec, bolo pre mňa úplne dokonalé. Príbeh, výkony hercov, hudba, jednotlivé scény, každá jedna drobnosť bola parádna. A ak som sa ja nasmiala na scéne s kuklami .. pozerala som to v noci a skoro som si deti pobudila. Výborný Tarantino. ()
Klasická Tarantinovka, krvavé, super príbeh, dostatočne vtipné, do dokonalosti nechýba veľa. Djanga zdobí aj výborná hudba. Z neo westernov iste jeden z najlepších kúskov. ChristophWaltz je proste vo svojich rolách neprekonateľný a tu mu scenár mimoriadne sadol. DiCapria by som ani nemusel komentovať, ale tuto sa to nedá. Ide snáď o jeden z najlepšícj jeho výkonov vôbec, kto by mu tú rolu otrokára neuveril? Ak by som veril na minulé životy, DiCaprio bol iste jeden z nich. ()
Tarantinův rukopis napříč filmem s tím rozdílem, že se zde dočkáme i dobrého příběhu. Nespoutanost a neotřelost. Di Caprio okouzlí svým charismatem záporné postavy, kdy se vyklubal z těch rolí mladých kloučků s dokonale oholenou tváří v ošlehaného muže. ()
Tarantino pěkně vybouch, ovšem jen doslova. Jsem si plně vědom, že dobrej western nikdo nenatočil už čtyřicet let, a tohle platí i po Djangovi. Jako poctu žánru to ale s klidem brát lze. Nespoutaný Django ovšem není moc čistý western, v první půlce spíš parodie anebo pomník spagetti westernu, v druhé pak typickej Kill Bill masakr. Obdivuju se tomu, jak poutavě a přitom zdlouhavě (což se obvykle vylučuje) Tarantino dokáže vystavět děj na prkotině. Ostatní za mě rádi a po velkých slovních přestřelkách, jestli je lepší jít do kina a nemít možnost se ani vyčůrat, anebo se doma na velký televizi se slušnou reprosoustavou koukat na screener, jehož kvalita je až na malý nápis viditelný dohromady asi minutu naprosto srovnatelná, napíšou vše zbylé. Před QT jsem na prdel nikdy nepadal, ale jeho filmy zřetelně rozlišuju na ty, co se mi vůbec nelíbí (Gauneři, Pulp Fiction, a co jsou naopak skvělý (Hanebný pancharti). Django patří do té druhé a já jako divák mezi ty, který si bez titulků poradí. Filmařsky technický majstrštych (kamera roku, hudba taky), v jehož scénáři bych pokrátil střední pasáž. A jedno zajímavé jméno mezi staff: James W. Skotchdopole ()
Vďakabohu to nie je také otravné ako NEHANEBNÍ BASTARDI ani roztržité ako KILL BILL VOL. 1, stále mám však pocit, že Taranitno už nepíše tak zaujímavé dialógy ako kedysi. Vôbec by to nevadilo, keby pridal na tempe. Príbeh je totiž po vzore klasického európskeho westernu (DJANGO SA VRACIA, KEOMA) dosť jednoduchý a množstvo kecov je neprimerané. Niektoré scény sú už teraz kultové, humor miestami až brutálne parodický (fakt dávno som sa tak nesmial ako na scene s KKK). Skvelá hra s trademarkami prestreliek. Vzniklo tu hneď niekoľko originálnych postáv (Jacskon!). Trochu viac jednoduchosti a bolo by to skvelé. Takto len originálny moderný western, ktorý sa našťastie nehrá na drámu (ako bolo v tomto žánri v poslednej dobe zvykom) a väšiu časť zo svojej stopáže baví... ()
,,Chyběl jste mi asi jako KAMÍNEK V BOTĚ!! Postrádal jsem vás asi jako OSINU V PRDELI!!" V době kdy to vyšlo a já na tom byl v kině, jsem u toho usnul a já vůl si ješte řikal: pffff, tohle mě na Tarantina moc nebavilo.. JÁ KOKOT. Po nějaké době jsem tomu dal druhou šanci.. zamiloval jsem se. Pak jsem si to další rok pustil znova.. pak znova.. pak znova. Naprosto jsem tomu filmu podlehnul. Za mě NEJLEPŠÍ WESTERN. Tarantino, když chce na něco odkázat, tak na to prostě kurva odkáže! Herecký výkony, kameru, DIALOGY.. nemá cenu to tu vyzdvihovat.. každý ví své. Jesti si to neviděl, prostě si to pust lol. Miluju to. ()
No, zaplať pánbůh to vyšlo. Pancharti prošli mimo mě bez většího zásahu, ale slíbil jsem jim do budoucna další šanci, ovšem než na ní došlo, Quentin sáhl po westernu. A tam jsem jako doma, tam s radostí odpustím pár nedostatků, tam si ty téměř tři hodiny užiji naplno. Že Waltz roztočí velewatlz se dalo čekat, ale pro mne osobně je obrovským překvapením suverenita Jamieho Foxxe. Django je halda pozitiv a jeden velký zážitek. Jednou jedinkrát jsem se při té dlouhé jízdě bál, aby dirigent nepustil orchestr ke zbytečnému natahování skladby. Paradoxně to bylo u zde často vychvalovaném debatování s Leem, kde už jsem se začínal bát, aby nastavené tempo neopadlo. Nestalo se tak - Django je velká jízda, zřejmě i na více zkouknutí, takže vzhůru do nich. ()
Tarantino zase nezklamal! Skvělý výběr herců a jak vše naservíroval. Scénář s jeho typickým vtipem a důrazem na detaily... vše dokonale sedělo. Waltz zase úžasný výkon a Foxx s DiCapriem také nezaostávají pozadu a zákeřný pochlebník Samuel L. Jackson lahůdka. Závěrečná přestřelka v době než se Django vzdá mi připomínala Killa Billa, kterou mohl Tarantiho trochu krotit, ale to už k němu patří :D Samozřejmě opět výborný soundtrack. Celkově nadšení! Další jeho mistrovské dílo. 5* ()
Welcome to Candyland. Promyšlená a s láskou natočená reflexe Tarantinova oblíbeného žánru, na rozdíl od Panchartů navíc zbavená jakéhokoliv samoúčelného popkulturního podhloubí - tudíž jde o mnohem diváčtější a scenáristicky sevřenější film, jelikož nemá potřebu za každou cenu exhibovat. Samozřejmě, s odkazy se i nadále pracuje ve velké míře, ale spíše v rovině stylistických prvků (rychlé zoomování, hudba...) a poetik různých žánrových obměn westernu, které lze rozpoznat napříč celým vyprávěním - to se lehce přehoupává ze spaghetti westernu přes svéráznou poctu klasikům jako Sergio Corbucci (například pasáž v horách evokující vizuální styl Velkého klidu) až po ctění pravidel blaxploatačních (dokonce i hixploatačních) béček. Právě kvůli tomu doznívá Django déle než by měl a proti očekáváním končí mnohem přímočařeji jako typický žánrový produkt. Další lekce z alternativní historie se tudíž díky své přiznané náklonnosti ke klasickému a přímočarému vyprávění (s epizodní strukturou) může mnohem více soustředit na přirozený vývoj charakterů v chronologické časové posloupnosti, což lépe dopomáhá objasňovat jejich motivace a roli v příběhu. Zdaleka nejzábavnější tarantinovku dělá z Nespoutaného Djanga ale i nepřeberné množství (záměrně) přehnané akce s komiksově stylizovanou brutalitou, vypointovaný černý humor, dialogy a zábavné epizodní scénky, u nichž se podařilo zajít až na hranici situační komedie. I přes to je stále zajímavé, že film dokáže seriózně vypovídat o tématu otrokářství, nijak ho nezkrášlovat a umně ho zasadit do příběhu, aby to bylo znepokojující a zároveň i "cool". ___Už dlouho mi v kině tři hodiny tak neuběhly - Tarantinovi se podařilo opětovně vzkřísit western a tradičně ho oživit svým postmodernistickým pojetím. Tentokrát to však není jen suché konstatování a uznání kvalit, ale ku*evsky zábavná jízda a ten nejlepší možný entertainment, který bych si neváhal dát hned dvakrát po sobě. For-ever Django! P.S. Vedle tradičně geniálního Waltze za pozornost stojí také Samuel L. Jackson, jehož postava cynického komorního je pomyslnou třešničkou na dortu. ()
Quentinův krvavý western předčil má očekávání! Výborný scénář, kamera, hudba, herecké výkony... Leonardo oscarový. ()
Po tříleté tvůrčí pauze (produkční melouchy nepočítám) se můj oblíbenec Quentin Tarantino vrací se snímkem, nebo spíše žánrem, který ho ve svých předchozích filmech nejvíce ovlivnil. "Nespoutaný Django" (s původním Djangem nemá nic společného, tedy vyjma camea Franca Nera) je western se vším všudy, ale překvapivě je daleko menší "tarantinovkou" než by se dalo z trailerů očekávat. Jedná se o výborný film a je dost dobře možné, že zaujme i ty, které Tarantinova tvorba příliš neláká, ale pokud bych to srovnával s předchozími režisérovými "Hanebnými pancharty", režisérův rukopis tu byl daleko méně zřetelný a to převážně, kvůli omezení tradičních dialogů s překvapivou pointou na konec. Když si vzpomenu na zmíněné "Pancharty" napadají mě minimálně tři dlouho scény rozhovorů s překvapivou tečkou na závěr. V "Dajngovi" si vzpomínám pouze na jednu (skvělá DiCapriova scéna s lebkou) a možná právě proto, pro mě nebylo velké očekávání (jako u každé nové "tarantinovky") naplněno. Což je ve výsledku poměrně škoda, protože vše ostatní, zde funguje na výbornou. Ať to jsou herci, (atypický Foxx, sympatický a charismatem přeplněný Waltz, nevyzpytatelný DiCaprio a nelítostný !rasista! Jackson) standardně bezchybný scénář, neobvyklý (u Tarantina ve skutečnosti velmi obvyklý) hudební doprovod, celková zábavnost, která překvapuje převážně ve chvíli, kdy si divák uvědomí, jak rychle film ubíhá a komu by to bylo málo, může si přičíst, skvěle natočenou a nádherně krvavou přestřelku, která dá vzpomenout na mohutný masakr z "Kill Bill", či závěrečnou scénu z "Lepšího zítřku 2". Tarantino si stále drží vysokou kvalitu a je možné, že až uvidím "Djanga" podruhé, nadšení již bude vyšší. Zatím je pro mě pamětihodnější předchozí dílo tohoto kultovního a stále nepřekonatelného režiséra. P.S. pro pobavení si zde pan režisér vystřihl svou zatím nejzábavnější roli. P.P.S. po dlouhém přemýšlení a několika dalších projekcích, musím zvýšit na plný počet. Tarantino je prostě jedinečný a já nevím, jak to dokáže. ()
Tarantino tak, jak ho miluju.Po Pulp Fiction jednoznačně jeho nejlepší film, kterým po dlouhé době zase připoměl, proč se mu říká kultovní režisér.Django je tou nejupřímější poctou v dějinách světové kinematografie.Dokonalý scénář, hlášky tak mocné, že se smíchem trháte na kusy, famózní herecké výkony ( Oscar po Waltze jasný, z DiCapriova Calvina Candieho sem hotovej ještě teď a definitivně my z hlavy zmizel sladký Titanic a naprosto odzbrojující Samuel L. Jackson, který si na stará kolena odehrál životní roli.Můj neoblíbený Jamie Foxx se mezi nima vůbec neztratil, naopak opět se dá mluvit o životní roli, či výkonu chcete-li ) strhující soundtrack, nikdo neumí tak vystihnout podstatu toho, co se děje na plátně a vybrat k tomu vhodnější hudební doprovod než sám velký Kentán.Django je o proti Hanebným Panchartům vyvážený, dialogy mají prostě sílu a vyrovnají se těm z Pulp Fiction a film utáhnou s přehledem, navíc sou výborně pravidelně prokládané tou přenádherně zvrhlou Tarantinovskou akcí a na štěstí přes mé obavy jí je na 165 minut stopáže přesně tolik, kolik sem si přál.I přesto se našlo ale pár neduhů, když pominu ty malé, jako je nepochopitelně malá role pro Zoe Bell, či sluneční brýle na divokém západě, zamrzel teda konec, po té epické předchozí onanii jednoho z nejlepších režisérů planety nám naservíruje kýčovitou nelogickou břečku která vás čutne do koulí a bude vám připadat, jak přistřižená z jiného filmu a točená snad Robem Cohenem.Vše od nelogického výstřelu Kinga mimo masakr v domě je mírným zklamáním, hodně by mě zajímalo jaký konec měl původně Tarantino v hlavě.Doufám, že by sme se ho mohli dočkat na dvd, nebo bude aspoň někde řečeno jak měl velký Django skončit dle původního záměru.Za konec sem chtěl jít na 4*, ale ten kuliferda Kentán mě rozbil Lo Chiamavano Trinita' a to když sem slyšel, bylo vše odpuštěno a snad mě ukápla i slzička štěstí a prolítla mi hlavou vzpomínka, kdy filmy jako Mé jméno je nikdo, Říkejte mi Trinity, Django, Vůně Cibule či Hodný Zlý a Ošklivý tvořili 80% toho, na čem jsem jako úplně malý špunt vyrůstal.Obrovská škoda je, že Tarantino nenašel cameo i pro dvojici Spencer/Hill....úplně je vidim jak dřepěj jako dva senilní stařící ve městě kde King Schulz sejme "šerifa" a pronesou nějakou vtipnou hlášku, třeba o fazolích na sporáku :D to by byla pecka a sladká tečka za jejich famózní kariérou a snad bych se i radostí rozbrečel , i když aspoň to cameo Franca Nera hodně potěšilo.No v každym případě je pro mě Django překvapením, čekal jsem to určitě slabší a po těch slabých kusech posledních let se není ani čemu divit, ale Tarantino se vrátil v plné síle a kdyby nepokazil konec, mohl možná i to Pulp Fiction překonat, ale i tak je Django tím druhým nejlepším filmem z hlavy tohodle skvělýho pošuka, čistá pocta filmařině a všemu co předtavuje pro každého milovníka filmu a já doufám, že nám i přes své výhružky opravdu neřekne Auf Wiedersehen!!! 95%.ps. U scény s bandou "The Regulators" sem v duchu tleskal a skoro se pochcal. () (méně) (více)
Zážitek. Mě osobně se to líbilo víc než Hanební Pancharti z jednoho prostého důvodu: Přímočarost. Žádné side story, postav není takové množství, takže se děj soustředuje jen na hlavní trojku, která hraje excelentně. S odchodem Waltze to ztácí trochu inteligence a šarmu, neměl bych ani nic proti, kdyby chyběla Quentinova WTF postava, ale pro mě jsou to drobnosti. Djangův finální cigaretový úsměv ve stínu hořícího baráku tak zhruba reprezentuje mé nadšení. ()
Viděl jsem jen poslední hodinu a čtvrt. Je to natočeno cool stylem, řemeslně výborně, ale není to můj šálek čaje. Taková Opravdová kuráž je v mých očích mnohem lepší počin. ()
Titulní hrdina snímku Nespoutaný Django, bývalý černošský otrok zachraňující svou ženu z okovů, se takříkajíc utrhne ze řetězu teprve v poslední a nejméně záživné části. Zato režisér dává vlastní nespoutanost najevo od prvního záběru, zvěstujícího, že tahle podívaná potřebuje pořádně velké plátno. Neboť western rovná se prostor. Tarantino volí neselhávající kombinaci: dlouhé, velice vtipné slovní oťukávání a pak bez přípravy rychlé kolty. Navíc spojuje tři vděčné prvky. Buddies, jak se přezdívá snímkům založeným na chlapských parťácích, road movie čili příběh na cestě a dobové žánrové retro, v němž Američané zpravidla nemají konkurenci. Taková skladba nemůže nezabrat - a také účinkuje; zatím. Stejně jako mnohomluvnost, která nastavuje čas, nevadí díky humoru. ()
Mnohoslibný start postupně klesá do hloubek překombinovanosti, kde tonoucí Quentin přestává stačit a v nastalé panice sází vše na stéblo teatrálnosti, která sice Ch. Waltzovi svědčí, ale už nepřekvapuje - a hlavně - přestává bavit. V záplavě více než méně krvavých událostí při minimu humoru je široký prostor věnován nanicovatému Foxxovi (který je stejně "přesvědčivý" jako Djangova schopnost vládnout bičem, koltem, sebejistým vystupováním a sebeovládáním), s jehož neživýma očima mám velký problém - jejich výrazu jsem věřila jen ve snímku "Ray". Trpkou příchuť zklamání nepřerazila odpudivá postava S. L. Jacksona a ani adept na oživení, Don Johnson, nevstal z mrtvých. Přesto se našly malé šperky, v jejichž puncech se i přes obroušené hrany dala rozpoznat značka klenotníka s tou nejlepší referencí - kamera, soundtrack, momenty nečekaného i vážně-nevážné téma, a v neposlední řadě famózní Leo DiCaprio, díky kterým vražedná stopáž příjemně ubíhala. O dojem z odkazů se s vámi nepodělím, neboť westerny nepatří k mým top žánrům, mírně řečeno, ale to směšné cupitání Djanga v titulkové fázi na beton nějakým odkazem zavánělo, jinak to není možný :-) ()
Tak Django mě bavil. Ani jsem nezaregistroval, že by měl skoro 3 hodiny. Samozřejmě velkou zásluhu na tom má geniální trio Waltz, DiCaprio a Foxx. Ti tomu prostě dali šmrnc. Celkově mi ale uniká, čím je tenhle film tak geniální, že má 90% a vypadá to, že se udrží mezi 30kou nejlepších filmů. S tím hrubě nesouhlasím a i kvůli tomu tu hvězdu uberu. Nemám rád, když se nadržuje ´´kultovním´´ režisérům. Je mi totiž jasný, že Quarantino efekt se dostavil. :D ()
K filmům, které se mi líbí a zasáhnou mě strašně moc, se mi komentáře píšou asi nejhůř.. Djanga jsem zhlédla na páteční kultovní noci Filmového víkendu s ČSFD, sice už svítalo a konec jsem viděli už jen velice slabě, ale snímek způsobil, že jsem byla naprosto bdělá a ponořená do děje, jen občas jsem sklopila víčka, protože oči už docela hodně protestovaly. Django mě uchvátil, pobavil a nadchl a adekvátního komentu budu schopná asi až po nějakém čase. Ave Tarantino! :-) ()
Tarantino si s westernem poradil mnohem lépe než bratři Coenovi - ti se ve svém westernovém pokusu zpronevěřili svému stylu a zakademičtěli, zatímco Tarantino zůstal zcela svůj. Na druhou stranu, překonávat sama sebe je jednou z nejtěžších věcí vůbec, a tak jsem už před filmem podvědomě i vědomě tušil, že svůj předchozí film Quentin nepřekoná, což se také potvrdilo. Hanebný parchanti byli o kus lepší po všech stránkách - filmařsky, scénáristicky a stylově dokonale vycizelovaní a faktor Waltz byl tehdy ještě překvapivější, stejně tak dialogy byly propracovanější a navíc nebyli tak rozháraní co se týče rytmu. To ale neznamená, že Django Unchained není výtečným filmem a vzhledem k tomu, že jsem nečekal překonání válečného opusu, jsem naprosto spokojen. Režisér měl opět šťastnou ruku při výběru gerců - Foxx do role překvapivě sedí naprosto přesně a Waltz hraje opět tak, že si užíváte každé jeho slovo či nepatrné mimické gesto. Své záporné role si vychutnali i Di Caprio s Jacksonem a zejména první jmenovaný tak potvrdil, že je v posledních letech na prvním vrcholu své kariéry. Pokud bych měl vypíchnout jednu scénu, která mě naprosto dostala i na Tarantinovy poměry - byla to ona naprosto megalomanská přestřelka, která svou mohutností zaráží do sedačky tak, že se jí dá s klidem odpustit faktor 1 proti 50ti. Ve filmu jsou také opět desítky příjemných detailů, tak typických pro Tarantina, ale vypisovat je zde nemá cenu. Naopak mě malinko zklamalo úplné ukončení filmu - ne nemyslím výbuch domu (ten i přes svou klišovitost v režisérově podání nepůsobí trapně), myslím úplný konec. Tam kde v Parchantech byl dokonale úderný závěr s vyřezáváním hákového kříže do čela a suchou hláškou, je v Djangovi hrdina zdlouhavě šaškující na koni navíc s podivným, krátkým, nečekaným a nepříliš padnoucím flashbackem. A ani hudba do závěrečných titulků se zdaleka nevyrovnala Rabbia e Tarantella. Každopádně znovu Quentine - you have my curiosity vzhledem k dalšímu filmu. ()
Film ešte o kúsok lepší ako Inglorios Bastards, aj keď teda tá dĺžka a zbytočne naťahovaný koniec to trochu pokazili. Zatiaľ čo v bastardoch bol Christoper Waltz ako Landa dokonalým záporákom, ktorého som vo filme z duše neznášala v tomto filme je dokonalým kladným hrdinom ako dr. Schultz, ktorý ma tak uchvátil, že tá hodina a pol filmu, kým bol v obraze bola priam neuveriteľná, potom to už trochu stratilo šťavu a skĺzlo do zbytočných scén. Celkový dojem zachránil až koniec. Waltzovi som toho Oskara skutočne priala a som rada, že ho nakoniec aj získal! ()
Reklama