Režie:
Peter GreenawayScénář:
Peter GreenawayKamera:
Reinier van BrummelenHrají:
Elmer Bäck, Stelio Savante, Lisa Owen, Maya Zapata, Luis Alberti, Rasmus Slätis, Jakob Öhrman, Leo Idman, Mika Ainola, Timo Jaatinen, Markku Jokelainen (více)Obsahy(1)
Sovětský režisér Sergej Ejzenštejn cestuje v roce 1931, na vrcholu svých tvůrčích sil, do Mexika, kde hodlá natočit svůj snímek Ať žije Mexiko! Přijíždí do města Guanajuato, kde se ho ujme místní průvodce Palomino Cañedo. Tady Ejzenštejn na vlastní kůži zažívá úzké propojení mezi láskou a smrtí – pudy eros a thanatos. Film Petera Greenawaye dává nahlédnout do deseti dní, které otřásly Ejzenštejnem; do dní, které ho trvale ovlivnily a formovaly. (AČFK)
(více)Recenze (30)
Greenaway už leď točí takřka jen pro přeprodejce umění: kurátory, dramaturgy, historiky... Všechny ty, kteří nejlíp vědí, "jak by mělo současné umění vypadat." Odpovídá tomu forma i bezvýrazné obsahy. Sympatické je, že se usilovně snaží překročit vlastní stín. Film má skvělý střih a je to i o něco menší plast než poslední režisérovy opusy. Kašírka a podivná umělost z něj ale čouhá i tak. A k tomu zní the best of Prokofjev: když člověk jen trochu vidí pod povrch toho lesklého designu (čti: má o něco větší povědomí o Prokofjevovi než rejža), nepůsobí to najednou o moc hlouběji, než nějaký prostřední hraný dokument - hladký nablýskaný povrch, mistrovská technologie, konec. A: na západě by neměli točit o Rusech, dopadá to vždycky trochu jako Doktor Živago: přefinancované akademické nic. Greenaway je navíc léta otravně didaktický: všechna ta jména a kontexty jsou jak ze špatně vedené hodiny dějin umění ("a toho znáte? a toho taky? a víte co udělal tenhle s tímhle? ...a to bylo, když tenhle potkal tohodle" - historky z "natáčení" se vrství, aniž by vypovídaly víc, než že autor zná hodně jmen) - odkazy, neautenticita, zprostředkovanost, které opravdové umělecké Dílo snadno zahrnuje a překračuje - a to i při přiznaných citacích a polystylovosti. Tohle mi pohřbilo i živelnost hlavního herce. ()
(dám si tu námahu a 3,5* zaokrouhlim nahoru jen proto, že je to Greenaway /posička) ()
Kdyby to byl můj první film od Greenawaye, kdybych k němu neměl žádný vztah, nepřijal bych to. Ale protože ho mám rád, tak s ním vedu smířlivější dialog a i při nesouhlasu si z jeho tezí víc beru. Není to fér, ale je to tak. ()
Greenaway - majster silných obrazov, formálny experimentátor, scenáristický nedouk. V jeho filmografii som neustále konfrontovaný s opulentnými, výtvarne ohromujúcimi zábermi, inovatívnymi riešeniami scény i obrazu a zároveň s veľmi priemernými, jednoduchými scenármi. Plnými papagájovo opakovaných scén, na hranici diváckej trpezlivosti. Tak aj Ejzenštejn. Prokofievova hudba. Gay aféra hlavných aktérov. Zábery z filmov ruského režisérskeho giganta v rytme orchestra pod plátnom v elegantnej kinosále zívajúcej prázdnotou. Kašľanie na prácu v objatí vášne. Prekračovaný rozpočet - nepokojní sponzori Nepokojný Stalin, znepokojená asistentka. Dej v skratke: vášeň poráža prácu. Večná škoda, ako spomína aj garmon, spústy mien intelektuálov, ktorí sa mihnú len ako meno, bez akéhokoľvek ďalšieho ich zapojenia, či príbehom, myšlienkou alebo naznačením toho, čím prispeli k umeleckému obohateniu sveta. ()
Kdo zná filmy P. Greenawaye, nemůže být zaskočen ani šokován. Vytříbený obraz doprovázený skvělou hudbou, informace o odvrácené straně Mexika, přehlídka známých osobností, vtipná konfrontace Ruska se světem, smrt a sex, anebo obráceně. Muzeum mrtvých, usmívající se smrt, ztráta panenství (panictví), tanec v dešti a ještě více prokládáno záběry z Ejzenštejnových filmů. Kaleidoskop. Svět jako tříštící se mozaika. Co dalo Mexiko světu? To nechcete vědět... ()
Nezapůsobilo to na mě intenzitou, jakou bych čekal od filmu, který je mnohými považován za Greenawayův návrat, ale kino plátno Ejzenštejnovi neskutečně slušelo. ()
„Práve konštrukcia, respektíve spôsob, akým sú konštruované jednotlivé scény i celá snímka sú neustále okázalo vystavované na obdiv a upozorňujú na seba. Mystifikácia a splývanie faktov s fikciou v príbehu akoby poukazovali na to, že film nemôže byť prostou napodobneninou reality a nemá si to klásť za cieľ. Greenawayovi viac než o skutočný a verný životopis ide o interpretovanie umelcovej osobnosti v iných umeleckých formách. Precízne kompozície celkov inšpirované maľbami flámskych majstrov, skrývajúce množstvo detailov, bohaté dekoratívne interiéry a architektúra budov, techniky a herectvo vychádzajúce z epického divadla Bertolda Brechta či symfonický orchester opakovane hrajúci Prokofievov Tanec rytierov z baletu Rómeo a Júlia dokladajú, že veľké plátno a priestory kina sú pre plnohodnotné sledovanie zásadné._____V Ejzenštejnovi v Guanajuate sa k vyššie zmienenému okrem iného pridáva i koketovanie s Ejzenštejnovými priekopníckymi postupmi v oblasti montáže a výstavby filmu. Sám Greenaway sa už neprejavuje len ako umelec, ale i teoretik. Jeho hravý filmový jazyk vedie diváka neustále k premýšľaniu a zasypáva ho podnetmi, obrazmi a informáciami s podobnou intenzitou, ako to v ére nemého filmu robil svojimi radikálnymi experimentami Ejzenštejn. Pestrá paleta najmodernejších technológií a experimentovanie s výrazovými prostriedkami nevedie v chaos, no je súčasťou jasného a členitého systému, v ktorom si možno všimnúť navracajúcich sa či variovaných motívov, typov záberov, práce s kamerou ale i celých scén a sekvencií (nech už ide o milostné scény, či Ejzenštejnov zostup do temného „záhrobného“ sveta katakomb pod Guanajuatom), ktorých motivácia a význam často vyplynie až neskôr. Napriek relatívnej zrozumiteľnosti však pre plné pochopenie vyžaduje extrémnu dávku pozornosti, diváka schopného neustále interpretovať a ideálne i opakovanú návštevu kina.“ Viac v recenzii. ()
Tohle je naprosto unikátní. Chvílemi mi to připadalo jako pokus o špatný film a jindy jsem zírala a nechápala. Místy mi to přišlo jako gay porno a jindy zase jako amatérský pokus o natočení něčeho velmi inteligentního a hlubokého. Vážně zajímavé. ()
Peter Greenaway je kategorie sama o sobě. Obrazově vytříbené záběry (hlavně v interiérech), kamerové jízdy, ze kterých se vám začne motat hlava... a samozřejmě nazí muži. Ejzenštejn sice vypadá jako filmař na plakátu, ale ve filmu nenatočí ani minutu. Podle komentáře to vypadalo, že se děj filmu odehrál během deseti dnů, i když to občas působilo, jakoby tam strávil měsíce. Celkově jsem zmaten. Nenudil jsem se, ale ani mi to nic nedalo... ()
Greenawayovo "S láskou kinematografii". Film, který mi po pěti minutách řekl, jaký si žádá hodnocení. Bláznivá komedie, filozofický traktát, konglomerát v němž se rozpouští sto let kinematografie do jediné nerozlišitelné substance. Pokud znáte Ejznštejnovo dílo a jeho pracovní teze (zejm. nauku o montáži), nemůžete si to neužít. Pokud se zevrubně orientujete i v umělecké (a zejm. filmařské) historii 20. a 30. let, čeká vás spousta příjemných easter eggů. A pokud vás znervózňují nazí či souložící muži, vyberte si jiný film na večer. Nejvíc fascinující ale je že Greenaway působí i ve svých 77 letech jako svěží a progresivní režisér (podobně jako třeba Eastwood nebo Scorsese). U množství scén jsem prostě jen seděl s otevřenou pusou a chtěl jsem vědět, jak se mu to vůbec podařilo natočit. ()
Peter Greenaway je jednoduše natolik osobitý režisér, že asi nemá moc smysl mluvit o tom, že jste od něj něco podobného nečekali. Přesto budete překvapeni, co vše dokáže natočit a zpodobnit. Ejzenštejna si vzal na paškál skutečně zajímavě a nutno říct že nikoli nudně. Podobně zajímavou a dobře natočenou homosexuální scénu jsem ve filmu asi ještě neviděl. ()
Mám Greenawayovy filmy rád a většina se mi jich od něj líbila, ale jeho zatím poslední film mě neoslovil skoro vůbec. Filmařsky to bylo opět povedené a zajímavě experimentální, ale jinak jsem se nudil, nějaký příběh tam skoro ani nebyl a jediné, co se mi na tom filmu ještě líbilo, tak ta závěrečná scéna ve které tak nějak byl cítit ten Ejzenštejnův stesk po opuštění místa, ve kterém vlastně poznal sám sebe a které si svým způsobem zamiloval. Tenhle pocit znám, vždycky když jedu z jednoho svého milovaného města zpět domů do Prahy, tak se taky div nerozbrečím. Jinak mě to ale hodně nudilo a ani mi to nepřišlo tak vypiplané, jako jiné filmy Petera Greenawaye, takže ani na ty 3* to nevidím. 2* ()
Vynikající audiovizuální ilustrace pro Ejzenštejnovu knihu esejů "Kamerou, tužkou, PÉREM." Satisfakce pro všechny studenty střihové skladby za trápení způsobené snahou pochopit intelektuální a jiné Ejzenštejnovy montáže. Pokud Martin Čihák neopustí sál po 10. minutě, kde Ejza rozpráví se svým pérem, dočkáme se zvolání "Britové nechali Ejzenštejna znásilnit před našima očima! A to DOSLOVA!" Každopádně film elegantně kombinuje to nízké a živočišné s oním duševně vznosným a vysokým; a připomíná že největší ze sovětských montážníků, obdivovatel Mickeyho Mause a Charlieho Chaplina, dobře věděl, že film je také především zábava. ()
Mozart, car orgických, orgasmických obrazců. S "ráciem" na cáry. Pan Mozaika. ()
Greenwaya nepoznám, ani jeho tvorbu. Neviem teda posúdiť či to čo som videl je bežná demonštrácia nejakej jeho patológie, alebo či sa riadil len momentálnou "inšpiráciou". Prvú trištvrtehodinu som mal pocit, že som podhodnotil asi všetky filmy čo som kedy videl, lebo mi to celé liezlo dosť na nervy a navyše som sa nudil. Ejzenštejn mi prišiel ako egocentrický, preafektovaný, rozmaznaný, hysterický k***t a rozhodne som nemal záujem sledovať jeho čurákovanie bezmála dve hodiny. A v živote som nechyroval, že si dokonca budem na veľkom plátne "užívať" gay porno a sledovať ako mi dvojica "pánov umelcov" v každom druhom zábere do ksichtu strká svojich chlpatých fešákov. Neviem síce čo nám tou všadeprítomnou mužskou nahotou chcel pán režisér réce, možno ho pritom len príjemne šimralo v miešku, ale zase som bohatší o pár obrázkov, ktoré si z už aj tak pošramotenej mysle asi nevymažem. Uznávam však, že keby Greenwayovi niekto dal normálny scenár, lieky, alebo v ňom inak utlmil jeho exotično, ako režisér nie je najhorší. V druhej polovici to s poklesom prítomnosti pánskeho ohanbia na plátne začne byť sledovateľné a napriek tomu, že Ejzenštejn mi stále liezol na nervy, bol postavou, ktorá si vo filme prešla nejakým vývojom. Fakt, že vo výsledku som to nakoniec bez problémov dopozeral považujem po úvode pomaly za zázrak. ()
41. LFŠ ()
Divoký tok citací a myšlenek až v příliš rychlopalném a homosexuálním kaleidoskopu... ()
Obrazově přenádherné, ale nějak to umění o umělcovi ( tzn. často tam Ejzenštejn běhá nahý a šermuje penisem přičemž tu homosexuální pornoprcanici jsem jako divák nerozchodil ). omlouvám se, ale já to nedal, asi to je na mne moc vysoké hluboké umění. ()
V titulcích filmu uvedeno: koprodukce Nizozemsko / Mexiko / Finsko / Belgie. ()
Film je to naprosto jiný a odlišný od tisíců jiných tady, pestrý, nápaditý, lehce komický, s dobovými snímky a zaujal mě svou jinakostí. Neznám Ejzeštejnův život a tvorbu tak podrobně, ale určitě mi to dost dalo, slušné herecké výkony. A musím též říci, že tak dlouhou erotickou scénu s tím obdařeným Mexičanem jsem v gay filmu už dlouho neviděl a nevadila mi. Film je hodně zapamatovatelný a zvu vás k jeho zhlédnutí ... 7888 ()
Reklama