Režie:
Franck KhalfounKamera:
Maxime AlexandreHudba:
RobHrají:
Elijah Wood, Nora Arnezeder, Liane Balaban, America Olivo, Sammi Rotibi, Morgane Slemp, Genevieve Alexandra, Megan Duffy, Jan Broberg, Sal Landi (více)Obsahy(2)
Film Maniak je Jackem Rozparovačem 21. století odehrávající se v současném Los Angeles. Maniak je novým zpracováním kultovního filmu, který je mnohými označován za nejlepší thriller všech dob - intimní, obrazově odvážný, psychologicky komplexní a hluboce děsivý výlet do noční můry vraha a jeho obětí. (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
Recenze (589)
Nemuzu rict , ze by to byl spatnej fim. Tak nejak celej film je o zabavu postarano,rezacky taky pekny,ale po skonceni filmu zjistite,ze to bylo tak nejak o nicem. ()
Film sa v prvej štvrtine vyfarbí ako samoúčelná krvavá nechutnosť, diváka odpudí a potom sa mu k nemu ťažko hľadá cesta späť. Dosť mu v tom ale pomáha postava fotografky Nory Arnezeder, ktorá do psychedelického hnusu vnesie normálnosť a ľudskost. Temno a čistota sú vďaka nej vyvážené a dozvedaním sa príčin pošahanosti rozparovača Elijaha Wooda sa z repulzívnej vyvražďovačky stáva napínavá thrillerová dráma. Oproti brakovému osemdesiatkovému originálu záslužný posun do áčkových vôd, so zachovaním explicitnej krvavosti a brutality. Originálne vďaka POV snámaniu očami rozparovača a hlavne šialenému (ale fantastickému!) elektronickému soundtracku. Bizardnosť, za ktorú buďme radi, že dopadla ako dopadla. ()
Tohle Pytlíkovo POVéčko má jedinou vadu na hnusu, a sice volbu ústředního úchyla. Jeden mu v pohodě věřil, když vláčel své rachitické, šedesátikilové tělíčko s chlupatýma nohama do Mordoru, ačkoliv vypadal, že každou chvíli chcípne únavou a Džejárárův epos se dočká alternativního konce, nicméně sledovat, jak si taková želivora pohazuje s padesátikilovýma kikinama, aniž by si okamžitě strhla kýlu, a které by jej normálně přibily na zeď jen kdyby vášnivěji vydechly, působí místy kapku vesele. Ale jinak naprosto nic proti! Ája tomu dodala pár párů, byť nevkusných, koz a pár nepárových kulturních vložek vkusné řezničiny, a i ten Pytlík, ač je jinak totální Dřevo, dostal od maminky do vínku xicht katalogového psychoše. Akorát do dvojky by se měl trochu vyžrat. ()
Nepříjemná psychodepka. Být pěkná mladá prostitutka, tak se cestou z kina ustrašeně ohlížím přes rameno, nečíhá-li na mě - s úmyslem napíchnout mě na svou kudličku - jakýsi Pytlík. Ehm. Khalfoun pod produkčním dohledem Alexe Aji nezklamal a nabídl plus mínus přesně to, co jsem od něj čekal. Kvalitní hororový thriller se špetkou gore a charismatickým záporákem. Tedy v podstatě PéDvojku (btw docela podhodnocený film) v hezčím a zajímavějším formálním kabátku. POV kamera je fajn - a rozhodnutí, že sem tam je tento přímý pohled opuštěn, je docela chytrým tahem. Člověk tak občas může váhat, jestli kamera v tu danou chvíli opravdu je očima vraha, nebo nikoliv, což poměrně zásadně zvyšuje napětí. Celkový dojem mi mírně narušil jeden vcelku debilní moment v posledních minutách, úplné závěrěčné gore inferno ale zas všechno napravilo. Na chvíli aj zamrazilo. 85 % Horror movie of the year ()
║Rozpočet $6miliónov║Tržby Celosvetovo $2,529,000▐ Elijah Wood vie dobre uhrať aj psychopata, to už potvrdil aj v SIN CITY, tú to nie je v jeho podaní o nič horšie, aj keď režisér Khalfoun sa nechytá zručného rezníka Alexandre Aja, tento počin je u neho určitý posun vpred, zaujímavá kamera, slušné napätie, drastickosť aj keď nechutná, priemer. /60%/ ()
Skalpování v přímém přenosu a jinak nic... ()
Jak je to sugestivní, tak tomu úměrně je to znepokojivé. A že to tedy znepokojivé je, tak na to můžete vsadit celoživotní úspory. Refnovské hypnotické pojetí (nejen) atmosféry pak tento dojem ještě umocňuje. ()
Hororová lahůdka, která mě zajímala už obsazením Elijaha Wooda, jako vraždícího psychopata. Magoři mu jdou a ani tady neselhal, i když díky zvolené formě, kdy vše vidíme z jeho pohledu hraje hlavně svým hlasem. Vůbec to není otravné, naopak se daří více vcítit do jeho psychostavů. Tleskám režisérovi, protože film má spád i bez nějakého pořádného děje. V hororech se zlo většinou vyskytuje nárazově a děj se točí kolem hrdiny. Zde jsme, ale s maniakem Frankem neustále. Vše dokresluje synťáková hudba, ve které cítím inspiraci Johnem Carpenterem. Tento experiment rozhodně není pro každého, mne to ale dost nadchlo. I bez těch odkazů na Kabinet doktora Caligariho je vidět, že film točili opravdoví hororoví fandové a ne jen najatí rutinéři. ()
Maniak podle mě odpovídá na jednu z těch velkých otázek kinematografie, co vlastně vyvolává ve filmech divácké emoce. Co přesně je spouští? Vzhledem k tomu, že filmy jsou v podstatě stroje na emoce, jelikož film je prodejem emocí a lístek do kina jejich koupí, je to dost zásadní otázka, na kterou se tvůrci i producenti často upínají. Odpověď zní, že emoce vyvolávají ve filmech hlavně lidské tváře a hudba. Všechno ostatní jsou jen podpůrný prostředky. Když si vezmete libovolný film a odstraníte z něj lidské tváře a hudbu, stane se takový film fakticky nepoužitelným. Platí to i pro jednotlivé scény, takže třeba automobilová honička bez hudby a prostřihů na obličeje závodníků přestane okamžitě fungovat. Maniak s tímhle faktem po celou stopáž dost výrazně pracuje, a to je na něm popravdě asi tak stokrát zajímavější než to, že to je remake, hraje tu Frodo, je to dělaný přes POV a producentem je francouzská značka Alexandre Aja. Celý ten film stojí v zásadě na tom, že tu je nějaký nehostinný studený město, z něhož vyrůstají jen tu a tam emoce v podobě tváří a hudby. Co se tváří týče, tak to není o hlavním hrdinovi, jehož letmý odhalení v několika málo případech představuje takový menší výbuch emocí, ale obecně prostě o tom, že tváře zprostředkovávají lidské reakce. Nelze tu nevzpomenout na Dreyerovu poznámku, že lidský obličej je krajina, která nás nikdy neomrzí. Vedle tváří se o emoce ve filmu retro synťáková hudba z osmdesátek připomínající práci Cliffa Martineze. Není žádným tajemstvím, že hudba působí na naše city a dovede nám změnit náladu a že obrazy samotné by bez hudby nikdy nefungovaly. Bez nápovědy v podobě hudby divák v zásadě neví, jak s tou kterou scénou naložit. Všechno ostatní v Maniakovi mimo tváří a hudby je ale dost krušný a nelítostný a moc emocí nevzbuzuje. Zejména se to dá říct o samotném městě, kde se příběh odehrává, který v sobě má něco z filmů Drive nebo Stud, tzn. takový ty supermoderní, současně ale poněkud umělý a prázdný megapole jako New York nebo Los Angeles, v tomhle případě ještě ke všemu snímaný digitální kamerou Red Epic, která celý ten neonově-kovový fetiš ještě o něco odžitovní. Město je v tomhle filmu evidentně zápornou postavou, což ale není zas tak překvapivý, jelikož představuje duši hlavní postavy, což je patrný i z odkazu na Kabinet doktora Caligariho, kde máme totéž, poněvadž zde expresionistický zevnějšek rovněž odpovídá nemocné duši hlavního hrdiny. Se světem hlavní postavy Maniaka je prostě něco zásadního v nepořádku. Respektive s obrazy, které ho obklopují, je něco v nepořádku. Maniak tudíž říká něco v tom smyslu, že obrazy sami jsou beze smyslu, tudíž do nich musejí filmaři napouštět emoce přes lidské tváře a přes hudbu. Není to tedy tak, jak se občas říká, že obrazy jsou vyprázdněné nebo povrchní. Situace je mnohem radikálnější – obrazy být naplněny ani nemohou. Obrazy sami jsou k nám zcela netečný a lhostejný, tudíž se neobejdou bez lidských tváří a bez hudby. Proto vždycky když nám třeba někdo podsouvá hezké obrázky přírody, měli bychom mít na paměti, že příroda je ve skutečnosti kruté divadlo, v němž všechna svítání, západy slunce a další „scénické triky“ tvoří jen pozadí pro permanentní vraždění na zemi, pod zemí, ve vzduchu i v moři. Maniak svým vizuálem zaměřeným na dokonalý, ale temný město ukazuje v podstatě totéž. Jediný emoce tu obstarávají lidské tváře a hudba. Zbytek je deprese. Je zároveň docela kuriózní, že na rozdíl od většiny hororů, které s opravdovým hororem a hrůzou nemají nic společného a jsou spíše zábavné, je tento skutečně nepříjemný, protože dosti zřetelně ukazuje, že být vrahem není zrovna dvakrát zábavné. A přesto má přísnější ratingy než většina zábavných hororů, které nijak odstrašující nejsou, natož aby filozofovaly o lhostejných a netečných obrazech. () (méně) (více)
,,NIKDY NEPOCHOPÍTE, CO NAVZÁJEM CÍTÍME“...... /// Že Frodo dokáže bejt dokonalej zmrd věděl už Robert Rodriguez. Erotický hrátky, krvavý dohry a cesta do uchylákovi duše (teď už ale opravdovská!). Hlavním tahák nechť není E. Wood, ale zajímavej úhel pohledu a krvavá filmařina. Škoda, že si příběh pomáhá drobnejma ,,lapsusema“ – mohla bejt ta čtyřka přesvědčivější! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Zjistím, že sbírat ženský skalpy není zase tak těžký. 2.) Nechápu, proč E.Wood nehraje v romantickejch komediích. 3.) Často jsem přemýšlela, jak bych asi dopadla, kdybych sáhla Frodovi na pytlíka. 4.) Thx za titule ,,majo0007“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ ** ()
Varování migrenikům, epileptikům, čerstvě zotaveným z otřesu mozku a dalším hrdým majitelům nejrůznějších neurologických poruch a mozkových poranění: vyserte se na to a radši si doma pusťte osmdesátkový originál. Půl druhého kila za kinolístek lze promrdat i lépe než horečnatým válením po podlaze s pěnou u huby. ()
Nezapomenutelné představení,odvážné,ušpiněné,dead-of-night style s mrazivými scénami Hororu ! Zběsilý, Děsivý Remake natočený Skvělou POV Formou a mrazivou Hudbou ! Skvělá role pro Elijaha Wooda! Skvělá, protože plně využívá jeho výhody jeho podivných rysů Dětskosti a Dospělosti, zejména jeho Znepokojivé Oči mi naháněly hrůzu! Tvorba Alexandre Aji, je zde vidět a odvedl opět skvělou Práci vynikajícího Gore! Tenhle film rozhodně není pro slabší Povahy! V Kině jsem měl dvojí depresi, né jen z filmu, ale také protože jsem soucitil s mými Rodiči, kteří chtěli po 10 minutách opustit KIno! Pro mě to byl Silný, Unikátní Zážitek! 80% ()
Upřímně přiznávám, že mě tahle „řezničina“ výsostně bavila. Kamera zajímavá, udávala tempo a já se tak nestihla nudit. Trošku mě mrzelo, že se ten modrooký hobítek moc neukazuje před kamerou, ale to mě vynahradily odrazy, které mě v jistých momentech od srdce rozesmály. Naopak jeho monolog se svým vnitřním já, mě zase slušně dostával do deprese. Vždyť on to byl vlastně chudáček, který měl díky své mamince zvláštní koníček. Taky jsem té slečně z metra záviděla vlasy, že bych ji skalpovala :o) Pro mě celkově milé překvapení, prezentace, hudba, obsah. Pro mě zábavný kousek, trošku ujeté psycho, ale já se nenudila :o) ()
Dobré, drsné, špinavé a riadne nebezpečné, znepokojivé a dokonca miestami šokujúce. Vynikajúci je i nápad "z pohľadu vraha" a Elijah Wood je perfektný magor. ()
Nešťastně zamilovaný obrázek sériového vraha přímo z pohledu jeho očí. Vidíme sled vražd v L.A, šílenství uvnitř mysli, střípky z backstory. Krve a skalpování je tu plno, ale není to tak prvoplánové, není to ten dojem, který si odnést. A jelikož se jedná o artový film, nebýt tam tolika krve a skalpování, čepelí skrz čelist, asi bych se hodně rychle unudil. Ale takhle... rozhodně zajímavý počin v tomto okrajovém subžánru. Elijah Wood potvrzuje bizarní fakt, a to že se dobře hodí na dvě role - ztrápeného hobita a zvrácenou lidskou bestii. ()
Maniak (2012) je rozhodně snímek, který stojí za širší pozornost a tím myslím opravdu pozornost všech či většiny filmových příznivců. Už technika, jakou je tvořen je zajímavá, nová, neotřelá .. Někomu může vyhovovat, někomu nikoliv. Mne osobně oslovila a rozhodně bych se nebránil dalším snímkům takhle řešeným. Jako remake Lustigovy verze z roku 1980 rozhodně funguje. Není sice tak "špinavě-sleazy", jako původní verze (i když se o to snaží seč může...), ale to je dáno spíše věkem a technikou, která se tehdy používala ... Bohužel se najdou chyby, které jsou dost do očí bijící. Například jsou to opravdu nekvalitní herecké výkony většiny herců a hereček, dále pak podivný efekt, kdy herečka kouká maniakovi do tváře, tedy do kamery a mluví s ním, tak evidentně neví co s pohledem a s očima. Efekt má působit tak, že mluví přímo na diváka,ale skutečnost taková není, jako by koukala mimo něj, za něj, před něj, neuměla se mu podívat do očí ... Brutalita ano samozřejmě, ale není to nic zas tak extrémního na dnešní dobu a není samoúčelná, stejně jako nebyla u původní verze z roku 1980. Úžasný je zde záběr, který slouží jako pocta původní verzi, kdy kamera najede na okno automobilu a v ní je vidět postava vraha s nožem a skalpem v každé ruce ... přesně jako bylo vyobrazení na tehdejších VHSkách. Konec je výborně vygradovaný a psychická muka,která se dějí v maniakově hlavě jsou excelentně vyjádřená. Trochu možná přehnaně kritizuji, ale je to perfektní film a fakt jsem si ho užil, paráda!! Skvělá hudba a atmosféra!! A dvě poučení na závěr: 1) Maniak není z diagnostického hlediska osoba, která by primárně měla touhu vraždit. Je to osoba v mánii, tedy obrovské nadnesené náladě a radosti ... 2) Neskalpuje se od přední části hlavy. Ono to jde takto velmi těžko a ani se to skoro nikdy nepovede. V reálu se nařízne netlustší kůže na temeni hlavy vzadu a pak se vší silou odtrhne, což způsobí, že sjede až k čelu ... :-) ()
Druhý projekt Khalfouna s Ajou, a jak jde vidět, klukům tahle spolupráce svědčí. Maniak je totiž překvapivě stejně tíživý a depresivní jako Lustigův předobraz z roku 1980. Brutalita je tu na vysoké úrovni, avšak hlavní zbraní je napětí, které divákovi nedá ani na chvíli oddech. Největší zásluhu na tom má důmyslná kamera, co nám umožní prožít celé to peklo skrz oči psychopata. Divák už není pouhým svědkem jeho běsnění, ale přímo samotným aktérem. Společně dýcháte, společně vraždíte. To byl od tvůrců skvělý tah. Elijah Wood sice možná nedosahuje Spinellova maniakálního herectví, ale bohatě to vynahrazuje barvami hlasu nebo pouhým dechem. Trochu mě zamrzela scéna v metru, ta v originálu zůstala nepřekonána. Avšak závěrečný propad do hlubin absolutního šílenství nemá chybu. Těžká deprese, ale kvalitní! P.S. Velké plátno tomu nesmírně sluší, kor když jste v sále úplně sám :) ()
Spousta hezkých drastických scén a skvělý maniakální výraz Elijaha Wooda u mě bohužel nezachránily dobrý dojem, který mi hodně kazila kamera pojatá očima hlavní postavy. Asi jsem se na ten film moc těšila a pak mě to trochu zklamalo. ()
Práce Williama Lustiga je mi bližší. V rámci remaku vše skvělé a Khalfounův odraz v zrcadle je působivý, ale nedodržený do všech detailů (záchod v metru, nebo oživlé figuríny). Originál má silnou hlavní postavu (Joe Spinnell) a temné melodie. Remake má Elijaha Woodse v tom je zásadní rozdíl, zatím co Spinnell měl v očích zlo a v mohutné postavě respekt, Woodsovi oči jsou křehké a herecky umělé. Vraždící postup o.k., Liane Balaban krásná s úsměvem Keira Knightley a gore scény jsou top! ()
Maniak je dost střídmý v ději, ale způsob, jakým byl natočen, to vcelku zachraňuje. Zběsilé záběry z první osoby zdařile podkreslují extrémní narušenost a "maniakálnost" hlavní postavy. Netvrdil bych, že divák se vyloženě cítí uvězněn v jeho hlavě, ale film při nejmenším působí sugestivně. Samotář Frank se potuluje nočním městem a nechává se kompletně ovládnout svými zvrácenými choutkami. Dočkáme se i několika nezvykle brutálních scén, ale přesto nebo možná právě proto mám pocit, že tvůrce šokuje tak trochu samoúčelně... 6/10 ()
Reklama