Režie:
Sophie LelloucheScénář:
Sophie LelloucheKamera:
Laurent MachuelHudba:
Jean-Michel BernardHrají:
Alice Taglioni, Patrick Bruel, Marine Delterme, Louis-Do de Lencquesaing, Michel Aumont, Yannick Soulier, Margaux Châtelier, Marie-Christine Adam (více)Obsahy(2)
Hraný debut mladé francouzské režisérky Sophie Lellouche narušuje strukturu současné hollywoodské romantické komedie a přináší inteligentní, půvabnou, a zároveň vtipnou obdobu tohoto oblíbeného filmového žánru. Přináší příběh svobodné svérázné lékárnice Alice, která nachází únik ze samoty ve filozofických filmech Woodyho Allena. V nich totiž dokáže najít odpověď na všechno. Když potká Vincenta, dokonalého partnera, zdá se, že konečně našla lásku svého života. Avšak seznámí se i s Victorem, který doposud neviděl ani jeden Allenův film, ale převrátí její život naruby. Který z nich je tedy ten pravý? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (56)
Půvabné francouzské pohlazení, které v třeskuté zimě zahřeje víc, než topení v kině Sokol. ()
Franaticí tyhle zaláskovaný pusinky uměj docela vtipně zabalit. Na bijáček jsem šel kvůli Alici Taglioni což mně mírně zklamalo, protože jak už ze sebe vysoukal kolega dopitak, taková čičinka jako v Dablerovi tady bohužel nebyla. Za nejvtipnější scénu považuju dvojitou "vloupačku" do bytu sestry/dcery to byl fakt libovej ha ha zážeh. Řek bych, že bijáček je víc holčíčí, ale jako zábavná zamilovaná holčíčí hračička fungoval docela dobře i mým směrem. ()
Pozitivní pecka s kouzelně upovídanou Alice Taglioni, ze které na první pohled čiší, že byla natočena pro všechny filmové fanoušky a která příjemně naladí humorem, romantikou i nostalgií. A je úplně jedno, jestli se z plakátu na vaší stěně dívá Woody Allen, Darth Vader nebo Kristen Stewart. ()
Já nevím, jak to v té Franci jen dělají, že tu romantiku nám vždycky naservírují na tak krásném podnosu s přílohou ve formě krásné hudby a já jen sedím a celou dobu se dívám s mírným, ale stabilním úsměvem na rtech. Včera to byla příjemná puska na dobrou noc, která mě do ničeho nenutila, jen mě nechala nahlédnout do jedné rodinky s jejich strastmi a slastmi a já s nimi pomalu plula životem. K tomu pozadí s Woodym Allenem a hlavně s Alicí, která se jím do určité doby nechá vést, než se rozhodne, že ten dlouhodobý dialog ukončí. Mírně komediální a rozhodně příjemný relax mezi ostatními, těžkotonážními filmovými kalibry. ()
Pre fanúšikov W.Allena. Monológy W.A. sú trefné, plagát s jeho podobizňou ma bude ešte dlho držať a všetky jeho vtípky taktiež. Paříž-Manhattan je nielen o Woodym, ale aj o hľadaní toho vyvoleného. A to spôsobom typicky francúzskym. Snaha o vtip ala groteska. Zároveň sa zdá, že tento film chcel mať v sebe niečo, čo je pre Allenovské filmy typické a špecifické a keď sa to použije v iných, vyzneje to tak trochu na silu a gýčovito. ()
Pro milovníky Woodyho Allena skoro povinnost. Hlavní postava z něj totiž do svého příběhu přenáší to nejlepší. Komentuje situaci se stejným nadhledem a vtipem, navíc je její láska k Woodymu zdrojem dalších úsměvných momentů, třeba zloději, který přijde vykrást obchod, pohotově nabídne Výstřely na Broadwayi a Seber prachy a zmiz. Film se sice nevyhnul snad nejtypičtějšímu žánrovému klišé a předvídatelný přeslazený závěr trochu sráží předcházející svěží cynismus, ale vzhledem k řadě dobrých nápadů a velice krátké stopáži to zas až tolik nevadí. A možná přijde i Woody Allen.. ()
Je tam několik skutečně vtipných momentů, celkově je film velmi pohodový a je na rozhraní mezi třemi a čtyřmi hvězdičkami. Za Patricka Bruela zaokrouhluji nahoru. ()
Film působí jako pocta Allenovi, kterého stylově nemusím. Příběh je přirozený, ze života, je z něj znát Francie a to je dobře. Alice není moc společenská a má hezčí sestru, která ji vyfoukne chlapa, který se jí konečně líbil. Nikoho nemá, rodina jí neustále někoho dohazuje. Ale děj má i další linie; není to výrazná komedie, spíš má občas takový nádech, zasmál jsem se všehovšudy dvakrát. Kromě ALice, kvůli které jsem si film pustil stojí za zmínku i Michel Aumont a Patrick Bruel. # [viděno: monitor, 5.1, EN sub] # příběh 5 | hudba 5 | humor 2 | akce 0 | napětí 0 | pustil bych si znovu 4 ()
První hodnocení (zadané dokonce experimentálně přes kindle!) filmu i první komentář tady. S Woodyho zhmotněním velmi symbolický film, vůbec jsem netušil, že se mistr hodlá dostavit i jinak než pohledem z plakátu. Alice Tagliony už nevypadá tak dobře jako v Dablérovi, ale to je spíš rolí. Patrick Bruel je nenápadný, ale o to vytříbenější hláškař. Michel Aumont je skvělý a odpusťte mi to, nemohl jsem přijít na to ,odkud ho (tak dobře filmově) znám a spletl jsem si ho s André Wilmsem z Le Havre. Přeslazený konec se dá jakž takž zkousnout, i díky W.A. Festival francouzských filmů 2012, Brno, Art. ()
Francouzi jsou blbci, jak pravil Dumb & Dumber Lloyd, ale jejich ženy charme, interiéry chic, způsob života léger a Woody Allen jako důvěrník k tomu - pas de problème :-) ()
Celkom originálna pocta Woodymu, ktorý sa vo filme dokonca objavi v cameu:) Ja, ako človek pre ktorého je W.A. filmový guru, neviem mať veľký odstup od podobných filmov, pretože sa na ne pozerám optikou fanúšika, niekedy nekritického. Preto tá * navyše:) Inak je to veľmi príjemná, nič neriešiaca sympatická pozitívna jednohubka, s typicky francúzskym šarmom... ()
Myslím, že velmi povedená pocta Woodymu; pocta se vším všudy. Občas trošičku krkolomná, ale to se režijním debutům obyčejně promíjí. Tipuju, že by mě nakonec oba Lellouchovci mohli bavit, třebaže spolu rodový kmen - aspoň co je mi známo - nesdílí. ()
Sladký francouzský průměr, scénář nic moc, ale jako oddychovka výborné, pro fanoušky Woodyho Allena, Paříže a Alice Taglioni téměř povinná záležitost. Ach ta sladká Francie a Paříž, i když není film kdovíjak úžasný a skvělý, ta pravá atmosféra dokáže divákovi spoustu vynahradit. ()
Uff, no...tak jak bych začal...chci říct.... 50% (with J.) ()
Nudný a trochu nekonzistentní film. Sympatičtí herci, špatný scénář a režie. Pustil jsem si to jen díky asociaci s Woodym a jeho, byť jen kratičké, účasti. ()
Že se hlavní hrdinka odvolává na Allena mi přijde jen jako alibi. Možná, že Sophie Lellouche chtěla natočit poctu slavnému neurotikovi, u mě ale moc neuspěla. Alice Taglioni je sympatická a charismatická, jenomže její postava je strašně nezajímavá a váhává, což já nemusím. Stejně tak Patrick Bruel hraje ňoumu, jehož činy mi byly absolutně cizí (kdo z vás, pánové, by pomáhal s pátráním po rodinném tajemství čerstvě zamilované slečně?). To se pak není čeho chytit. Pár vtipných cynických hlášek toho moc nezachrání. Ač je film krátký, subjektivně se mi zdál delší a neskutečně se táhl. Lellouche tu řeší zbytečně moc vztahů a zápletek, které zákonitě na tak malé ploše prostě nemůže adekvátně rozvinout a všechno vypadá tak nějak polovičatě. Je to možná tím, že nejsem fanoušek Allena a znám od něj všeho všudy pět filmů a nedovedu ocenit určitou poetiku. Každopádně Paříž -Manhattan mě absolutně neoslovil a ani zjevení samotného Allena na konci to z celkové bídy moc nevytrhne. 40% ()
Ještě že Alice tomu ozbrojenému lupiči nepůjčila DVD Zločinů a poklesků nebo nedej bože Match Pointu ___ Komedie, která se s tím ale nemaže: -"Tyhle večírky mě unavují. -"Tak proč na ně chodíte?" - "Říkal jste to před chvílí: abych si našla manžela." - "Proč se chcete vdávat?" - "Abych mohla přestat jezdit domů taxíkem." - "Ne, chcete se vdát, abyste přestala být osamělá. Ale stejně budete. My všichni jsme." ()
Woody wanabee. Je zajímavé sledovat jak se romantický žánr posouvá od cílové skupiny +- 25 k 30 a více..Woody Allen by to určitě vypointoval nějakým vtipným komentářem, já ten talent nemám a tak se mi o tom nechce moc přemýšlet. Nicméně pár vtipných scének a přijatelná stopáž činí z tohoto splněného Sophienina snu "chci točit s Woody Allenem" celkem přijatelnou podívanou, po které si jako chlap můžu s klidem zavrtět hlavou a říct si: "Ženský jedny bláznivý." :) ()
Absurdní blbost, nicméně ve francouzském stylu. :) Jen se divím, že se k tomu Woody propůjčil. ()
Moje smůla, že moje alergie na Woody Allena zrovna kulminuje, takže základní osa filmu (Woody coby mentor na plakátě, s nímž si hrdinka povídá) mne spíš otravovala, než bavila. Ale jinak to hledání životní cesty a peripetie rodiny a známých byly zcela ve stylu jemného francouzském humoru, takže jsem byl svědkem poměrně příjemné romantické komedie s trochu stupidním závěrem. Allenova moudra mi dnes už přijdou vyčpělá, ale připouštím, že smysl to dohromady dávalo. Jinak se ve filmu všichni chovali jak střelený prakem do brňavky, což mi připomnělo filmy Francise Vebera, které mám rád. 75% ()
Reklama