Série(3) / Epizody(24)
Obsahy(2)
Desetidílný norsko-švédský thriller Okupace vznikl podle námětu spisovatele Joa Nesboho, jenž se také podílel na scénáři. Příběh, zasazený do blízké budoucnosti, vypráví o hypotetické okupaci Norska Ruskem. Nově zvolená norská vláda, zaměřená na ochranu životního prostředí, zastaví těžbu ropy a vývoz ropných produktů. To samozřejmě způsobí otřes v celé Evropské unii. Rusko vyjde vstříc požadavkům EU s tím, že jeho vojska vstoupí na norské území. Jelikož Spojené státy americké již nejsou členem NATO, je severská země odkázána sama na sebe. Dramatické události na sebe nenechají dlouho čekat. Brzy je totiž unesen norský premiér Jesper Berg... Pozoruhodné televizní dílo tvoří originální umělecký komentář k současnému politickému uspořádání světa a jeho bezpečnostním rizikům. Dotýká se tématu kolaborace, stinných stránek diplomacie i novodobých metod vedení válečného konfliktu, který zdaleka nespočívá jen v použití zbraní. (Česká televize)
(více)Recenze (129)
Poprvé v historii mých hodnocení sázím **** po shlédnutí prvních dvou dílů! Smekám před Nory, že měli odvahu v dnešní době s něčím takovým přijít. Pomalé tempo mi naprosto vyhovuje a držím palce, abych po posledním díle mohl přidat i pátou *. Zatím to vypadá na parádní dílo, které by měli vysílat na ČT1 v primetime a to několikrát týdně. Velké části našeho národa by se možná konečně rozsvítilo, jak je to vlastně s tím naším "bratrem z východu"! A jak by vypadalo NATO bez USA. Bravo! ()
Tak tomuhle se říká držet prst na tepu doby - bohužel. Okupace se díky vysoko postaveným "production values", velmi dobrému obsazení (potažmo hereckým výkonům) a příběhu obsahujícímu správný poměr nečekaných zvratů a logických reakcí/vývoje může stát kultovní záležitostí. Přísahal bych, že úvodní titulky desátého dílu začínají slovy "Česká televize uvádí RUSKÝ koprodukční seriál":) Velmi dobrá práce, nezbývá než čekat, zda druhá řada naplní vysoká očekávání, a doufat, že s dosud zajímavými osudy svých hrdinů naloží stejně promyšleně, jako se to evidentně dělo doposud. Řekl bych, že Česká republika přijme Okupaci mnohem lépe než některé jiné země - s řekněme pragmatismem našich spojenců a touhou větších sousedů panovat nám máme bohaté a ještě ne zcela historické zkušenosti. A vzhledem k současné geopolitické situaci rozhodně neuškodí si ty zkušenosti názorně připomínat. A pak by to ještě chtělo něco z nich vyvodit, ale to už je jiný příběh... Hodnocení 1939 nebo 1968 procent si schovám pro případ vydařené druhé řady:) Zatím ode mě 90%. ()
Včera jsem viděl na ČT první dva díly a tak mě to odrovnalo, že jsem nelenil a během víkendu celou serii pokořil. Je to neskutečnej fofr. Když jsem do okupace šel, měl jsem představu válečnýho seriálu, ale to jsem se sekl, protože Okupace je všechno jen ne typický válečný dílo...no smíchy u toho taky moc pukat nebudeš. Velmi dobře napsaný scénář neumožňuje i přes mnoho postav nějaký zmatky, takže se orientuješ poměrně rychle jak v ději, tak v postavách. Každá postava má svůj vlastní příběh, který velmi přesně zapadá do děje, který má asi nejblíž k politickému thrilleru, který působí až na občasné jednání hlavních postav velmi realisticky. Umím se představit, že takhle nějak by Rusáci skutečně mohli na slabší státy zaútočit, všichni moc dobře víme, že Evropa není schopná ničeho krom prázdných keců. Jediný co mě v tom vynikajícím uragánu vadilo bylo jednání postav. Premiér země, která je prakticky ve válečném konfliktu bez ochranky ? Bodyguard co si občas počíná naivněji než Pat s Matem při malování, ale jinak je Okupace hodně luxusní a navyková látka. ()
Chyba, očekávat od toho ruskou invazi ve smyslu Red Dawn. Studené válce odzvonilo a metody konfliktu jsou mnohem sofistikovanější. Norové se toho nebáli a servírují dost možná nejzásadnější politický komentář dneška. Překonat zdánlivě nekonečné první čtyři díly, kdy se pomalu nahazuje zápletka a představuje plejáda hrdinů, z nichž za hlavního si můžete vybrat kohokoliv dle libosti, je po zásluze odměněno druhou polovinou, kdy pomalé tempo sice nezrychlí, ale tvůrci začnou velmi bedlivě budovat ucelený obraz fungování moderní války, která nemusí nutně znamenat řinčení zbraněmi, odhalují sílu a slabiny diplomacie, a že papírová spojenectví nemusí nutně vždy znamenat spolehlivost v opravdovém střetu. Otázky kolaborace a státem (ne)posvěcených buněk domobrany na hraně terorismu included. 4 a ½. (Prozatím, slíbená druhá sezóna dává tušit pořádné grády.) ()
Představte si, že takový národ, jako zrovna pokrokoví Norové, přijdou na to, že z ropy nemůžou živit celou Evropu věčně a tak ji přestanou těžit a přejdou na alternativní palivo. Co se asi tak stane? No například v tomto desetidílném mini seriálu na ně vlítnou Rusové z pověření Evropské unie a budou je tlačit k tomu, aby zase otevřeli kohoutky a mohli tak lifrovat tuny a tuny ropy do celé Evropy. Jenže toho se chytí parta nacionalistických hovádek, kterým to nebude po chuti a pár těch Rusáků zabijou. V tu chvíli se hodně těžce udržuje mír v celé Evropě, co myslíte? No a tento seriál celý tento proces ukazuje. Jak z hlediska obyčejného člověka, tak z pohledu politika. V obou případech hodně zajímavé náhledy na situaci k posraní a v obou případech tak precizní zpracování, že emoce v něm budete hledat těžce. I tak musím říct, že těch deset dílů za to vysloveně stojí. Norové si brzo uvědomili, že jejich největší příjem je nezastavitelný kolos, za který jsou sice královsky placení, ale zastaví ho až moment, kdy je celý svět doslova vycucne. ()
║Rozpočet EUR 11miliónov║ Na takých Nórov nadmieru odvážny počin. Dejovo prevažne zaujímavé, strhujúce, slušné postavy. /65%/ ()
Opravdu zajímavý seriálový politický thriller zaštítěný jménem Joa Nesbøho. Když celý svět dobře zná fenomén ruské hybridní války, proč by nemohla nastat i ruská hybridní okupace? Geopolitická situace nastíněná v seriálu v kontextu norské historie odkazuje k postavě Vidkuna Quislinga, ministerského předsedy kolaborantské národní vlády, který pomohl Hitlerovi ovládnout Norsko a vyhlásit tam německý protektorát, český divák jistě najde podobnost s Mnichovskou dohodou a následným vývojem a spěním k protektorátu Böhmen und Mähren...a samozřejmě ještě víc připomene srpen 1968...sovětská okupace, ovšem v mnohem skrytější podobě a s mnohem sofistikovanějšími metodami, jaké Rusové vyvinuli téměř k dokonalosti při okupacích a anexi Krymu, východu Ukrajiny, Severní Osetie, Abcházie, Podněstří... Tvůrci navíc speciálně akcentují motiv kolaborace a její tenkou hranici s oportunistickým přístupem k světu. Rozdíl mezi kolaborantem a oportunistou může být leckdy minimální. Je Djupvik kolaborant a vlastizrádce, nebo hrdina? A premiér Jesper Berg svou naivní levicovou zeleně-rudou politikou zachraňoval mír, nebo pomohl Rusům k plíživé okupaci své země a navázal tak na výše zmíněného Vidkuna Quislinga? PS: Shodou okolností čtu právě román Michaela Žantovského Ochlazení a dalo by se v něm najít mnoho spojnic se seriálem Okkupert, ozvuky ruské agrese a anexe sousedních států je zřejmě velmi palčivá otázka...a díky ruské zahraniční politice ani není divu... Fritt Norge! Free Norway! ()
Odvážné, napínavé, skvěle zahrané - nikdy bych nečekala, že u seriálu tohoto typu budu s napětím čekat na každý další díl. ()
"Chtěli jsme jít příkladem a doufali, že se další země připojí." Tak tato ekologická naivita Norsku nevyšla, ale mě donutila popřemýšlet o tom, co by se asi stalo, kdyby někdo napadl ČR. Vzhledem k tomu, co jsem viděl, tak to vypadá, že Rusové by převzali moc, Američané by začali těžit lithium na Cínovci, RB OSN by vydala ostrou rezoluci, EU by uvalila sankce sama na sebe a NATO by v rámci naší ochrany napadlo Írán. To všechno potěší, ale kdyby navíc unesli našeho premiéra, tak bych se moc nasmál a čekal bych na to, co s ním budou dělat. A je jedno, jestli by to byl Bohouš, Péťa nebo Mirek v doprovodu Miroslava. Já za všemi totiž pevně stojím a držím je tak, aby se nemohli bránit. A abych nezapomněl, tak Okupace byla skvělá a premiér Berg s velvyslankyní Sidorovovou mě svou politickou hrou přímo fascinovali. Jen mě trošku mrazilo při představě, že tohle všechno vůbec není nereálné. ()
Okupace patří do skupiny děl, které se točí kolem toho, co by se stalo, kdyby... Hvězdičkovou nadílku budu řešit až s dokoukáním posledního dílu, ale už dnes si můžu s klidným svědomím dovolit napsat komentář, protože v tom základním mám jasno. Jednu hvězdičku ztratí seriál proto, že v něm selhávají východiska, ze kterých se příběh odvíjí. A to hned z několika naprosto zásadních důvodů. Nevím, jak dlouho Jo Nesbovi ležel scénář v šuplíku, ale tipuju si, že ho piloval s týmem spolupracovníků pěkných pár let. Myšlenka, že nám už brzy dojde nafta a spol a co to všechno způsobí její nedostatek za katastrofy, byla široce populární ještě před 10 lety, ale v posledních letech z řady dobrých důvodů vidíme strmý pád cen, zavírání těžebních vrtů z důvodu nízké poptávky a hroucení ekonomik založených čistě na těžbě uhlovodíků. I kdyby došlo k tomu nejkatastrofičtějšímu scénáři, jakým je válka na Arabském poloostrově, Evropa má řadu možností, jak se s tím přes řadu dílčích nepříjemností vyrovnat. Za druhé, samotné Norsko je na těžbě silně závislé, jeho impozantní ekonomický vzestup posledních 50 let financovala právě těžba ropy a zemního plynu a i dnes tvoří tuším 55 % jeho vývozu. No a konečně za třetí, Rusko by v případě hypotetického ukončení těžby norských uhlovodíků místo okupace udělilo norskému premiérovi nejvyšší státní vyznamenání, protože nic jiného by si nemohlo přát. Samo je na vývozu ropy a zemního plynu závislé nepoměrně víc než Norsko, jeho ekonomika snad kromě výroby energetických zařízení a zbraní nic rozumného než těžbu surovin nabídnout neumí. Výchozí situace jinak hodně zajímavého a myslím, že i docela aktuálního thrilleru by mohla vycházet, řekněme, z vítězství madam Le Pen ve francouzských prezidentských volbách a následného rozpadu Evropské unie a NATO za situace, kdy americký prezident dává od Evropy ruce pryč. Konflikt by mohl nastat paradoxně právě z důvodu nálezu nových perspektivních ložisek uhlovodíků podél hranice Ruska a Norského království, kdy Rusko zpochybní stávající hranici a nikomu se nechce za Nory tahat kaštany z ohně. Když pomineme tu nesmyslnou výchozí situaci, máme tady velmi dobře šlapající politický thriller se zajímavými postavami a prakticky nekonečnými možnostmi větvení příběhu, velmi kvalitním hereckým obsazením a tradičně řemeslně dobrou severskou produkcí. Navíc široká koprodukce v tomhle případě znamená i fajnový rozpočet, takže je na co se koukat. Seriál nerozvíjí myšlenku hybridní války, spíš rozvíjí tradiční problém malé země vystavené tlaku mocného souseda za situace, kdy pro ni nikdo nechce hnout prstem. Můžeme si klidně vybavit Mnichovskou smlouvu a následnou trapnou existenci 2. republiky. Takže i z tohohle důvodu by nám osudy hrdinů seriálu měly být docela blízké. I při tak ponižujících událostech se vždycky najde dost těch, kteří z nastalé situace dokážou těžit nebo si dokážou své ústupky donekonečna omlouvat. Každý má co ztratit a většinou neneseme odpovědnost jen sami za sebe. Každopádně Okupaci považuji za hodně nadějný počin na poli evropské seriálové produkce. () (méně) (více)
Ako by to mohlo vyzerať, keď nejaká krajina vynájde výnosný obnoviteľný zdroj energie, ktorým môže sebestačne zásobovať minimálne seba samú, ale ostatné krajiny ovládané fosílnym priemyslom ju budú držať v šachu za každých okolností. V seriály sú celkom realisticky a uveriteľne zobrazené zvraty. Charaktery a psychológia postáv sú tiež na vysokej úrovni. Videl som ale len prvé dve série, v ktorých bolo všetko, čo som chcel vidieť a nechcem si dojem skaziť. Aby sa podobný scenár nemohol uskutočniť, je nutné, aby Environmentálna strana získala vládnuce pozície vo viacerých krajinách, nie len v jednej (ako v tomto prípade). Scenár by potom mohol byť v opačnej, krásne zelenej réžii. ()
Okkuper vypadá jako by byl založený na nedávných skutečnostech a působí děsivě realistickým dojmem. Konfrontace tichého ruského nátlaku a norského navazování na politiku appeasementu je tu zobrazena nadmíru působivě zejména kvůli pomalému vývoji situace, který nemíří k pozitivní katarzi, ale propadá se do stále větší a bezvýchodnější deprese. Celkovému dojmu napomáhají silné postavy, které jsou značně nevyhraněné, jsou neustále rozervané vnitřními dilematy a vzhledem k nepříjemným posunům situace dochází k vývoji jejich postojů. Důležitý je i fakt, že seriál rozděluje hlavní pohled mezi několik hlavních postav, z nichž každá má své vlastní motivace (většinou nepochopené okolím), ale hlavně každá pochází z odlišného pracovního prostředí. Díky tomu nemá Okkupert problém s kolísavým tempem a nemusí se soustředit jen na politické dialogy, které postrádají sílu čistě politických seriálů jako je House of Cards nebo Borgen. Výtku však lze mít k Djuptvikovi, který v několika prvních dílech funguje jako hlavní tmel mezi jednotlivými zatím nepospojovanými postavami. Jeho neustálá přítomnost a vstup do děje v případě neřešitelných problémů mezi oběma stranami působí po chvíli trochu otravně. Snad jediná scéna, kde se nečekaně nenachází je, když Wenche hovoří se svým lékařem… I když i tam se to „dalo“ čekat: „Bohužel rakovina se již dostala do finální fáze, tohle dokáže vyřešit už jenom Djupvik.“ ()
Norsko se octlo v prekérní situaci a nálada obyvatelstva je nevalná. A otrocká poslušnost jedinců vůči těm, kteří se jakýmkoli způsobem dostanou k moci, se dostavuje záhy. Spojenectví mezi EU a Moskvou utužila ropa, především ve prospěch vyšších, nadnárodních cílů. Ve skutečnosti je to politika dvojí tváře bruselských eurokratů. Stojí za to připomenout. Asi tak jako Mnichov, kdy Francie a Velká Britanie také Čechoslováky zradila. Není sporu o tom, že zacílením i formou seriál varuje před nebezpečím z Ruska. Celkově svérázný experiment, byť se děj odehrává v časech, které teprve přijdou. Nemám nic proti pravděpodobnosti něčeho, pokud to působí alespoň trochu přesvědčivě, přestože to je fabulace. Ach ano, tak trochu kocourkov, třebaže v řemeslné kvalitě. ()
Byl jsem velmi mile překvapený, řekl bych nadšený. Norové se nebojí a navíc se s tím nijak zvlášť nemažou. Deset dílů o reálné hrozbě ruské rozpínavosti, věrolomnosti ruské politiky a současně reálné slabosti všech závazků a příslibů západního světa ke společné obraně. Naprosto uvěřitelná sci-fi. Chvílemi mi to připadalo jako další série k letům šedesát osm a šedesát devět v Československu. Navíc filmařsky skvěle zvládnuté. ()
Nemá zmysel komentovať, či dianie v seriáli kopíruje správanie niektorých krajín. No treba uznať, že jednotlivé modelové situácie boli vykreslené veľmi dobre. Prvé dve série boli výborné, tá paranoja a bezmocnosť... Tretia ma už tak nezaujala. A to som sa tu obával politiky. Zbytočne. Severania to skrátka s drámou vedia. Slušný nadpriemer. 80/100 ()
Skvěle zvládnutý politický thriller na hodně palčivé téma. Velice chytrý, promyšlený, napínavý i svižný. Asi nejvíce se mi na tom líbí náramně důsledná a komplexní práce s problematikou národního odboje, (teroristické) domobrany a (zdánlivé) vlastizrady. Moc se těším na druhou sérii, která by mohla být (vzhledem k událostem konce první řady) ještě lepčejší... S01: 80 %; S02: 80 % ()
Zaujímavý, takmer provokatívny námet, nezaručil primeranú úroveň seriálu. Už v samotnom námete chýba logika, pretože Nóri a Rusi sú v produkcii ropy konkurenti a zníženie ťažby u jedného zlepšuje obchodné podmienky u druhého. V seriáli boli prítomné náznaky toho, akými rôznymi prostriedkami môže veľmoc vyvíjať tlak na malú krajinu, ktorej neostáva veľa možností na odolávanie. Keďže sa seriál nevyvíjal podľa mojich očakávaní a pri niektorých chybách som výrazne dvíhal obočie, považujem ho za pomerne premárnenú príležitosť. ()
Seveřané umí jak film, tak i seriály a přestože není Okupace ničím neobvyklým a originálním, to co zpracovává, zpracovává dobře. Chytrý a napínavý politický thriller s velice zajímavými postavami, který má tak akorát dílů, aby nezačal nudit, přestože se určitá jednotvárnost dostaví. ()
10 dílů, 9 měsíců. 10 x 45 minut plných akčních situací z vysoké mezinárodní politiky. Kdo je hrdinou? Premiér Norska? Ruská velvyslankyně? Śéfka tajných zpravodajských služeb? Členové Svobodného Norska? Investigativní novinář? Dvojí agent Hans Martin Djupvik? Majitelka restaurace? Právníci? Obyčejní lidé? ()
Tento norský seriál řadím rozhodně k těm povedeným. Vždycky, když slyším z televize kvákat naše vrcholné politické představitele o tom, jak jsme díky členství v EU a NATO v naprostém bezpečí, pustil bych jim tento seriál, myslím, že realita by se příliš nelišila, i když věřím tomu, že by Unie sáhla k nekompromisním sankcím vůči agresorovi, vidím to tak, že embargo na dovoz jogurtů by mohlo být adekvátní. Největší problém spočívá v tom, že náš stát neoplývá surovinovým bohatstvím, takže ani Američané by zřejmě nebyli ochotni za takových podmínek bránit demokracii. Seriál se mi líbil, norský premiér byl už v prvním dílu seznámen s pojmem Mnichovská dohoda, bavily mě politické tanečky a hlavně balancování mezi pojmy vlastenectví a kolaborace, odboj a terorismus. Taky jsem dospěl k závěru, že kdybych se rozhodl unést ministerského předsedu, udělal bych to v Norsku. ()
Reklama