Režie:
Claude BerriScénář:
Gérard BrachKamera:
Bruno NuyttenHudba:
Jean-Claude PetitHrají:
Yves Montand, Daniel Auteuil, Emmanuelle Béart, Hippolyte Girardot, Margarita Lozano, Ticky Holgado, Elisabeth Depardieu, Jean Bouchaud, Roger Souza (více)Obsahy(1)
Deset let po tragické smrti Jeana se život v malé vesničce ve francouzské Provence ustálil, má poklidný rytmus a působí idylicky.Farmář César pěstuje květiny a zavlažuje svůj pozemek vodou z pramene, který tenkrát tak nečestně získal. Je bezdětný, a tak domlouvá svému synovci, aby si našel nevěstu. Mladík se jednoho dne v horách zamiluje do tančící Manon, dcery zesnulého Jeana. Zamiluje se, ale netuší, že Manon jako malá viděla, kdo za smrtí jejího otce stál, a že se nyní rozhodla vrahům pomstít... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (144)
Manon od pramene završila příběh Jeana od Floretty. Zloba, chamtivost, předsudky a pocit dávné křivdy najednou dostávají nový rozměr. A zůstává jen bolestné prozření a smutek nad tím, jak jedno nedorozumění vyústilo do zbytečné tragédie. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $3,940,542║Tržby Celosvetovo $24,900,000║ jednoznačne čarovná Emmanuelle Béart si dokáže film uchmatnúť pre seba aj keď hrá na menšom priestore než ostatný, príbeh spočiatku príde na jednoduchý bez hlbšej zápletky ale nakoniec sa to pekne vyprofiluje, spokojnosť /80%/ ()
Druhá a závěrečná část velmi povedené adaptace vynikajícího románu Marcela Pagnola Živá voda, kde se především zesiluje rozměr velké antické tragédie. Oidipovský syžet otočený napříč pokoleními, v němž dominuje archetypální motiv mezigenerační pomsty, která má ovšem v konečném vyznění podobu paradoxní a kruté hry Osudu... Silný a hluboký příběh s hlavní hrdinkou, jejíž jméno upomíná k slavné baladě o Manoně, s níž ji pojí i fyzická a duševní krása... Škoda, že takovéhle filmy se dnes již netočí, chodil bych na ně do kina přemýšlet... ()
Většina kladů prvního dílu přetrvala, nad tím netřeba vést nářky. Hlavně o hercích to platí do posledního písmenka. Jenže, ono je to tak nějak celé zbytečné. Postavy se zpočátku nikam neposouvají, je v zásadě dlouho dopředu jasné "co, kdy, kdo, jak a proč" a ani děj není z nejzajímavějších. Plyne to jako dlouhý parný den v Provence. Ignoruje se totiž závěr Jeana od Floretty a čeká se až na to "tamta" postava, opět, přijde. Od chvíle kdy učiní svou pomstu je to zase naprosto prvotřídní a bez výhrad, akorát prostě tak nějak navíc. Ovšem tady je na vině spíše Pagnolova předloha. Osobně bych býval raději uvítal jeden tří hodinový perfektní film, než dva velmi dobré stodvacetiminutové, ale... Ale lepší než drátem do oka, že? ()
He's such a bigot he might confess other people's sins. 70% ()
Jeden ze 125 nejlepších neanglicky mluvených filmů - 125 Greatest Foreign Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. Jde o druhou část filmu Jean od Floretty (1986). ()
Miluju spravedlivou pomstu a pokud se do ní pouští krásná žena, tak ji s tím rád pomohu. Takže pojď Manon, ucpeme spolu ten městský pramen, Ugolina za přirození si tedy povoď sama a strejdovi Soubeyranovi pak dáme vědět, co to vlastně hrbatému Jeanovi vyvedl. A když se k tomu čas od času svlékneš a občas se ozve ten skvělý harmonikový motiv, tak já budu spokojen a to rodinné drámo konečně dostane ten správný rozměr. ()
Druhá část filmu se táhne v podobném duchu jako ta předchozí. Je však mírně šablonovitá. Vše se vyvíjí jaksi očekávaně. Tedy až na konec, ten mi skutečně vyrazil dech. Drama, které ukazuje slabosti lidské povahy nakonec vyvrcholí známými božími mlýny, které melou sice pomalu, ale zato jistě. Herecké výkony jsou opět na nejvyšší úrovni. Někoho zvlášť jmenovat by bylo neúctou k těm dalším. Mužské oko jistě pochválí krásnou Emmanuelle Béart. Celkově je to maliliko slabší než první díl. ()
Zatímco první díl byl ve znamení lidské zloby, tenhle odhaluje její následky. Konec je možná až přehnaně "červenoknihovnový", ale trefí se přesně do černého. Ani Manon od pramene není strhující a nedostane se pod kůži, ale rozhodně zapůsobí. ()
Tak tohle už opravdu nikdy více. Naivně jsem čekal, že se 2.díl vytáhne a předčí ten 1., který byl docela slabý (ostatně téma nenaplněné pomsty mě prostě lákalo). Představitelka Manon sice byla hezká (to se jí musí zase nechat), ale herecký výkon mi přišel skoro až k smíchu. A navíc, stejně jako v minulém díle, jsem fandil záporákům, protože klaďasové byli toporní a nesympatičtí. Příběh byl ještě nudnější (zvláště posledních 20 minut bylo neuvěřitelně natažených), humoru ubylo (když pominu těch sebeparodujících prvků) a tohle přeceňované dílo zachránil kromě hudby a pohledů na krajinu až úplně samotný konec, resp. jeho pointa. Vychází mi to na pouhé 2*, tohle asi není šálek mého čaje. ()
Velmi dobrý francouzský film, který dějově navazuje na předchozího "Jeana od Floretty". Vyzdvihnout musím zejména výkony třech hlavních představitelů (Montand, Auteuil, Béart), přičemž snad nejvíce mě překvapil Daniel Auteuil - jinak charizmatický chlapík se tu zcela převtělil do role dojemného mouly. Závěr filmu pak svým sdělením plně koresponduje s celkovým vyzněním téhle vesnické "ságy." Příkladná ukázka toho, že i Francouzi mají na venkově Sekaly a dobré rodáky... ()
Český ruralismus první poloviny dvacátého století nebyl v širší rodině evropských národů osiřelým jedináčkem; naopak, spíše musíme hledat - a nenacházet - ty národní literatury, které by se vyhnuly zobrazení svého venkova. Podle všeho skvělá literární příloha našla v tvůrčím týmu filmu rovnocenného spoluhráče. I jeho zásluhou před námi ožívá zašlý svět, obývaný lidmi, kteří určitě nebyli lepší než my. Svět až chorobného pobožnůstkářství, pokleslého republikánství Třetí republiky, drobných lidských závistí i zákeřných malicherností nezřídka zločineckého přesahu - v určitém ohledu svět potomků NAŠICH FURIANTŮ nebo skvělých próz Františka Křeliny, českých paralel, které nám lépe umožní pochopit mravní schémata, k nimž se vztahoval hodnotové ideály těchto jihofrancouzských venkovanů. Zprvu spíše stereotypní obraz všedního dne malé francouzské vesnice a odtrženě žijící kozačky-pastevkyně koz se postupně rozrůstá do sourodého celku pojivem postupně poodhalované tragédie, nesoucí ničivý potenciál zmaru a zkázy pro vymírající nejmohovitější selskou rodinu tohoto uzavřeného mikrosvěta. Krůček po krůčku s odzbrojující samozřejmostí rafinované prostoty, která je neomylným znamením skutečně velkého umění, tak ožívá nadčasové téma užívající jako převleků klasických látek dosažitelné lidské historické paměti. Pocit nezvratné osudové tragédie, pocit světa cyklického vesnického roku snad pozdních třicátých nebo raných padesátých let, pocit záměrně vyvázaný z bližších časoprostorových souřadnic konkrétnější doby toto poznenáhlu sílící pohnutí citu i mysli ještě dále zesiluje a znásobuje. Stojíme před tímto divadelním monumentem stříbrného plátna a opakovaně si uvědomujeme: to jsou naše kořeny. Skutečné kořeny. ()
Technicky a atmosférou táto časť prakticky kopíruje prvý diel, príbeh sa síce posunul niekde inde, ale podstata je rovnaká. Výborne napísané charaktery postáv, atmosféra jednoduchého vidieckeho života a jednoduchých ľudí ma pohltila, všetko je neskutočne prirodzené, prosté a je potešenie sa na to pozerať. Umiernená réžia zvažuje každý záber, ktoré však dávajú filmu niekedy viac zmyslu, než samotné dialógy. Záver tohto dvojdielneho filmu ma navyše doslova dostal, nečakal som tak úderné zakončenie. 80%. ()
Ještě o krupku lepší než první část adaptace. Ze začátku trochu mdlé, ale na konec se nám to docela pěkně zamotalo (nebo přesněji rozpletlo). Ale pokud někdo snad neviděl první část, ať se na tohle ani nekouká. ()
Pokiaľ v prvom diele bolo aj miesto pre humor, tu už preňho miesto nezostalo. Tragédia vrcholí a hrdinovia čelia hriechom ktoré napáchali v minulosti. Divák príbeh prežíva očami toho, ktorý celú tragédiu spôsobil a o to je vyvrcholenie pôsobivejšie. Tento film (v respektíve oba diely) je z kategórie tých, ktoré vás strhnú svojim príbehom tak, že nemáte čas sledovať nič iné. Herci svoje postavy žijú a vy dostanete čas sa zamyslieť nad dielom po filmárskej stránke až potom, keď vo vás doznejú všetky pocity. Takto vyzerá film, ktorý rozpráva príbeh. (10/10) ()
Pokračování "Jeana od Floretty" (resp. druhá část Živé vody) se nese pochopitelně ve stejném duchu a přesto je trochu jiná. Na scénu vchází nádherná Manon v podání Emanuelle Beárt (léty však ještě zkrásněla) a rozpoutává svou pomstu. Jinak nejsilnější stránkou filmu jsou bezesporu zajímavé charaktery, podkreslené výtečnými hereckými výkony. Ač jsem v to na začátku ani nedoufal, Hugolin i César jsou spíše tragické postavy a bylo mi jich ke konci spíš líto. Film má ode mne hezkých a poctivých 85% - ovšem kdyby se oba díly sestříhaly do jednoho tříhodiňáku, dal bych možná 100% (a stejně dávám literární předloze) . ()
"Já vám na vyšší moc kašlu! Zaplatil jsem, tak tu vodu chci!!" Druhá část filmové balady z podhůří Alp. Lidské vztahy a osudy jsou často zamotanější než si dokážeme představit. Manon je venkovské drama dotažené do konce. Jean od Floretty představil hlavní aktéry, věnoval se vykreslení postav Kohoutka (Ugolína) a jeho strýce Césara, souseda Hrbáče, jeho ženy a dcery Manon. V druhém díle dostává veliký prostor již dospělá Manon, která se toulá se stádem koz po okolí. Právě tu tiše pozpruje a zamiluje si Ugolín. Se stejnou urputností s jakou se snažil zlikvidovat jejího otce nyní bojuje o lásku jeho dcery. I když z mého pohledu je to spíš smutný příběh starého farmáře, který toužil po lásce i po synovi, ale nakonec ho ve svém sobectví zničil. Pozoruhodný příběh ze staré Provance. ()
Vše podstatné mám u Jeana od Floretty, takže jen krátce. Musím vyzdvihnou český dabing obou dílů, skutečně velmi povedený. Jinak kdo četl knižní předlohu tak ví. Osudy všech protagonistů se naplnily a Manon došla po právu zadostiučinění. Filmům není co vytknout, naprostá spokojenost. ()
Pokračovanie filmu Jean od Floretty je takmer rovnako kvalitné, príbeh pokračuje po smrti hrbáča(G. Depardieu) a hlavnou postavou sa stáva jeho dcéra, inak veľmi pekná. Obidva filmy sa točili naraz, alebo tesne po sebe, takže atmosféra, príbeh i postavy sú rovnako účinné. Hodnotím o hviezdu menej iba z dôvodu, že odišla tak silná postava akou bol pracovitý hrbáč. Inak super, takto sa rozprávajú príbehy...80%. ()
Slabší scénář zachraňují hlavně krásné exteriéry a Emmanuelle Béart. Pointa na diváka pomrkává už od poloviny a samotnému konci chybí údernost. Lehce nadprůměrné drama se skvělými hereckými výkony a líbivou kamerou. ()
Reklama