Režie:
Georges LautnerKamera:
Jean-Yves Le MenerHudba:
Francis LaiHrají:
Jean-Paul Belmondo, Cristiana Réali, Geneviève Page, Pierre Vernier, Jean-Louis Richard, Sandrine Kiberlain, Odette Laure, Robert Hossein, Guy Tréjan (více)Obsahy(1)
Bývalý advokát Jean-Paul Belmondo přišel o ženu, ztratil důvěru dcery a začal holdovat alkoholu. Po jednom večírku je u nich v domě nalezen mrtvý mladík. Ujme se obhajoby hlavního podezřelého a pokusí se získat zpět důvěru rodiny a možná i svou bývalou reputaci... (oficiální text distributora)
Recenze (46)
Milovníci Bebelova rošťáckého úsměvu asi u tohoto filmu spláčou nad výdělkem. Já se sice mezi tyto "milovníky" rovněž řadím, ale jako správný filmový kreativec se okamžitě dokážu přizpůsobit dané filmové situaci. Film je krásný důkaz, že Bebel se neuměl ve filmech jen smát, rozdávat rány a balit holky, ale že v nich uměl především hrát. Bohužel zde trošku hapruje příběh, zejména závěrečná část byla na mé gusto zbytečně komplikovaná. Váhal jsem mezi třema a čtyřma hvězdičkama, ale za upřimnou citlovost, kterou jsem z filmu citíl se přikláním ke čtyřem. ()
Velmi zajímavé rozjímání nad mládím, které je bezstarostné a rádo se baví a stáří mu rozhodně nerozumí. Advokát Loursat (skvělý Jean-Paul Belmondo) se po desetiletém nikdynekončícím pití skvělého vína a odcizení se s dcerou Isabellou (Cristiana Réali), rozhodne vrátit se do života a získat důvěru a schopnost komunikace se svojí dcerou zpět. A tak se ujímá obhajoby zdánlivě vinného, aby odhalil pachatele v lepších kruzích. Rozjívenost mládí, jejich vzpurná vzteklost, neukojitelná touha po adrenalinu a nebezpečí a po vzrušení při porušování zákona, ať už konzumací, či prodejem drog, které přinášejí východisko z nouze jejim znuděným životům bez cíle. I když sám Loursat se přiváděl mimo krutou realitu 10 let pitím vína, aby zahnal bolesti srdce. Další zajímavé postavy: svérázná hospodyně Fine (Renée Faure), obviněnný Manu (Sébastien tavel), rozklepaný Pascal (Yan Duffas), pravý pachatel Thomas Daillet (Olivier Belmont), který navenek působil velmi sebejistě, starý komisař Bient (Francois Perrot), arogantní prezident soudu (Jean-Louis Richard) a drogový mafián Ange Brunetti (Georges Géret). Je to velmi zajímavé rozjímaní nad divokým mládím, schopných z pouhého rozmaru a nedostatku vybití zločinu. A že se to nevyhýbá ani lepším rodinám, kde si nejsou schopni připustit pravdu, či se jí snaží z pozice moci skrývat. ()
Zostarnutý Belmondo hrá „nezvyčajne“ právnika na dne, po samovražde svojej manželky celé dni len pije. Žije v rovnakom dome ako jeho dcéra, ale ňou sa stretáva len zriedka. Raz večer zaznie výstrel a v jeho dome sa nájde mŕtve telo. Do vraždy je zapletený jeden zo skupiny priateľov jeho dcéry. Belmondo sa rozhodne túto osobu brániť. Dejová línia je jednoduchá, opitý právnik, ktorého všetci podceňujú, pozoruje a kladie „správne“ otázky. Ide o detektívny film, v ktorom sa Belmondo „nevinne“ rozpráva s kamarátmi svojej dcéry v spoločenských prostrediach pred súdnym procesom. Belmondo vidí veľa vecí, ktoré polícia a súdni úradníci prehliadli. Belmondov výkon je skutočne jeden z jeho najlepších. Lautnerova réžia je veľmi atmosferická, dialógy sú jemné a aj keď sa nám dej môže zdať na prvý pohľad trochu jednoduchý, je oveľa hlbší, ako sa zdá. 7/10 ()
Zřejmě to není nejlepší Lautner ani Belmondo, ale tenhle film má takovou gradaci, že ke konci jsem seděla s pusou otevřenou a nasávala tu dokonalou atmosféru. Belmondo se obloukem vrátil téměř do doby svých začátků, kdy účinkoval především v dramatech. Jeho herecký styl nemusel ani moc vyzrávat, býval výtečný již ve svých raných snímcích. Období komedií ho naučilo ve správný čas a na správném místě použít k odlehčení úsměv. A i díky tomu roli chlastem zničeného chlapíka, který se zde na den rozhodne navrátit ke špičkové advokacii, zmákl Belmondo s neskonalou grácií. ()
Vyhorený právnik, alkoholik, sa opätovne vracia do súdnej siene aby objasnil vraždu, ktorú niekto spáchal v jeho vlastnom dome, pričom podozrivým sa stáva priateľ jeho jedinej dcéry, s ktorou ani zďaleka nemá ideálny vzťah. Belmondo, už nie najmladší, bez charizmy na akú je divák zvyknutý, no stále dostatočne svieži. Vývoj deja je priemerný, bez výraznejších emocionálnych vsuviek, aby bol v prakticky totožnom duchu v súdnej sieni uzavretý. Filozofická rovina v monológu nemá také grády, no na jeden krát táto súdna “vyvracačka” najhoršia nie je. Priemer. ()
Reklama