Režie:
Cary Joji FukunagaKamera:
Linus SandgrenHudba:
Hans ZimmerHrají:
Daniel Craig, Léa Seydoux, Rami Malek, Lashana Lynch, Ralph Fiennes, Ben Whishaw, Ana de Armas, Naomie Harris, David Dencik, Rory Kinnear, Jeffrey Wright (více)VOD (3)
Obsahy(1)
James Bond, agent 007, skončil aktivní službu a užívá si zasloužený odpočinek na Jamajce. Klid však nemá dlouhého trvání – objeví se totiž jeho starý přítel Felix Leiter ze CIA a požádá ho o pomoc. Mise na záchranu uneseného vědce se ukáže být zrádnější, než se na začátku zdálo. Bond se během vyšetřování dostane na stopu nevyzpytatelného zločince, který disponuje nebezpečnou a velmi ničivou novou technologií. (Forum Film CZ)
(více)Videa (8)
Recenze (1 108)
No time to Breath!Kdybych byl Armádní generál, tak mobilizuji celou svou armádu fanoušků a povinně razím se všemi do kina. Uff exquisite film.Na rovinu přiznám, že Bondovky nikdy nebyly můj šálek čaje, nikdy si neodnesly ode mne hvězdičkový full house, vždy je dostal Cruise se svým Mission Impossible, ale jakmile Sam Mendes je sesazen a nahrazen Cary Joji Fukunagou, tak ten film dostává absolutně jiný rozměr a pro mne je No Time to Die nejlepší Bondovkou vůbec a nedokážu si představit, že by to mohlo být udělano lépe, zde je vše perfektní jak švýcarské hodinky a já si po 3 hodinách v kině řekl, že bych chtěl ještě hodinu další, protože je to Jízda jak prase.Film se už od úvodu řítí z jedné akční scény do druhé ( Sice PG-13 akce) ale tentokrát přihmouřím oči, Daniel Craig hraje doslova ďábelsky ( ten chlap si zaslouží oscara), Rami Malek/Christoph Waltz double villain feature, Ana de Armas ( tu jsem čekal více prostoru), ale i na tu chvíli si dokázala strhnout plně pozornost. Celý ten příběh se řítíl pro mne neskutečně kupředu, bylo znát, že se jedná o finále a každý jeden záběr/moment byl podán s naprostou přesností a excelencí. Při výměně dialogů, jsem dlouho netajil dech, tak jak tady ( Možná naposledy u Temného rytíře) a to říká člověk, který se bez Gore prakticky neobejde. Hans Zimmer music opět vyvolává husí kůži, hodinový akční úvod, hodinové akční finále, víc jsem si přát nemohl. Závěr filmu je však vyloženě zrdcující, Nová Bondovka mě v závěru položila na lopatky, natáhla na skřipec a tahala až do finálních titulků. Slzy tekly proudem a narvaný kino sál byl odpálen do vesmíru stejné jako já, jinak si to ticho po celé 3 hodiny vysvětlit nedokážu.Společně se Suicide Squad za mne film roku.Příběh 5/5, Akce 5/5, Humor 2/5, Násilí 1/5, Zábavnost 5/5 Hudba 5/5, Vizuál 5/5, Atmosféra 5/5, Napětí 5/5, Emoce 5/5, Herci 5/5. 10/10. ()
8,5-9/10. Je to randál. Režijně extrémně sebejisté, akcí naprosto kulervoucí a emočně snad poprvé v historii celé série na úplném maximu. To co bylo načrtnuto v Casinu a rozvětveno ve Skyfall nová Bondovka zúročuje na všech myslitelných frontách a přináší pro sérii tolika kýžený (doposud absentující!) aspekt v kombinace se vším, co na téhle značce lidé milují. Nebýt delší stopáže a v druhé polovině zklamavšího zlosyna - šlo by snad o vůbec nejlepší Craigovku. Ale to nevadí. Bond ve své historii ještě NIKDY nebyl takhle osobní a já tenhle odvážný krok kupředu naprosto adoruji. Taková rozlučka se v budoucnu bude jen těžko triumfovat. Paráda. PS: úvodní akce je v Imaxu NEUVĚŘITELNÁ! ()
Pro bondovky jsou díky nápaditému grafickému provedení a volbě pěveckých interpretů/interpretek příznačné - mimo mnoho jiného, samozřejmě - titulkové sekvence. NO TIME TO DIE se během té své zhusta odkazuje k vybraným předchozím: od DR. NO (tečky, které se obecně vztahují k těm conneryovským) přes V TAJNÉ SLUŽBĚ JEJÍHO VELIČENSTVA (upomínání na předchozí včetně vyobrazení důležitých postav) až třeba k ZLATÉMU OKU (poničené sochy minulosti) či QUANTUM OF SOLACE (písek, ubíhající čas). Zároveň k těmto zní melodramatická píseň, která je nazpívaná ženou: Billie Elish. Pro poslední craigovskou bondovku je taktéž typické, že hutně odkazuje k těm předchozím, zatímco do bondovského universa přináší větší míru melodramatičnosti (a tudíž emocionální i fyzické zranitelnosti protagonisty), než bylo až na jednu lazenbyovku (zranitelnost po emocionální stránce) a dvojici daltonovek (zranitelnost spíše po fyzické stránce) zrovna zvykem.________ Osobně v odkazování a melodramatizování spatřuji největší pozitivum i negativum. Craigovský Bond je jak svůj (ve zmiňovaných šrámech na těle i na duši), tak je i jako všichni předchozí Bondové, přičemž i snímek je koncipován jako procházka různými podobami bondovek za víc než půlstoletí historie franšízy. Začne se velmi dobrou lazenbyovkou, kdy by James rád vedl soukromý život a nebyl 007, s conneryovskými aluzemi. Po titulkové sekvenci se pokračuje velmi dobrou daltonovkou, kdy je agent mimo službu a vše je to dost osobní, navázané na Felixe. Následuje bondovky rozrušující a něco nového opravdu vnášející melodramatická rovina bez akce, s důrazem na to ne/vyváženost osobního a profesního života a vztahování se k "rodině" i rodině u hlavní i vedlejších postav z předchozích částí. Melodramatická část, následující po prvních dvou aktech (lazenbyovských 25 minut, daltonovských 30-35 minut), zabírá se svými třemi a čtvrt hodinami zdaleka nejvíce, a tak je dílo co do tempa dost nevyrovnané. Vše se od druhé hodiny projekce dál završí zcela přiznaně - znovunabytím kódového označení conneryovsko-mooreovskou bondovkou s těmi nejomšelejšími proprietami (izolované sídlo, řečnící záporák s nějakou tělesnou vadou, vypořádání se se záporákovým pomocníkem s další tělesnou vadou, záchrana světa, důraz na hračičky). Nemám ale za to, že soubor čtyř velmi dobrých až výborných děl tvoří jedno skvělé. __________ Kupodivu je to na rozdíl od SPECTRE soudržné, a to jednak díky příčinnému rozvíjení brakových propriet ve vyprávění (například ruský vědec, vševidoucí oko), pozdějšímu zužitkování visících příčin (např. minulost mezi protagonistovou láskou a novým antagonistou, vlas) a jednotnému, bezpříznakovému stylu (pomine-li se to zimmerovské citování různých bondovských kompozic s obzvláštní slabostí pro tu lazenbyovku). Problém je, že alespoň u mě tohle odkazování se a pohrávání si s dějinami značky vede k určité distanci, která narušuje zamýšlený silný prožitek vyvěrající z akcentování melodramatické roviny a nekompromisnímu zacházení s vedlejšími i hlavními postavami. Uvědomování si, že tady se variuje jedna lazenbyovka, tam zase jedna daltonovka, umožňuje ocenit hru s historií značky, ale upozaďuje to prožitek z napojení na postavy, jejich vývoj a situaci, v níž se zrovna nachází. A také: z craigovských bondovek mi tahle přijde nejméně filmařsky pozoruhodná kvůli bezpříznakovosti stylu (ponechám-li stranou jednu falešnou jednozáběrovku a důraz na zvuk a soundscape pro vykreslení prostředí a orientaci v akci). Akce je i díky delším záběrům a preferováním celků až velkých celků, nejedná-li se o kontaktní souboje, přehledná a místy i nápaditá. Nenabízí ale z craigovek nic tak svým způsobem nasnímání fyzicky intenzivního jako "jednička", nepoužívá důmyslně intelektuální montáž a rychlým střihem nedává zakusit intenzitu dění jako "dvojka", není ani zábavná obměňováním bondovské akce jako "trojka" anebo "čtverka". V celkovém uchopení díla ani nenacházím žádný klíč anebo cokoliv pozoruhodného jako ve "trojce" (vztah starého a nového a motiv vyjití ze stínů, vyjádřený i příklonem k estetice noiru) anebo "čtverce" (práce s hloubkou ostrosti odvisle od míry vědomí postav a vůbec akcentování postupů strhávajících na sebe pozornost). Tohle jsou jedny z důvodů, proč mi tahle bondovka přijde z těch craigovských nejslabší, ale uznávám, že je na ní mnohé pozoruhodného. Nejenom těmi zlomovými věcmi, ale i třeba tou hrou s perspektivou - a celkově přerámováním perspektivy z mužské na ženskou - naznačenou už v netradičním úvodu soustředěném na Bond "Girls", nikoliv Bonda.__________ Nepopírám tak, že opakované projekce - do nichž se mi ale oproti předchozím Craigovým Bondům tolik nechce - mohou výsledný dojem i názor zlepšit. Zatím mě ale víc než snímek samotný "dojímá" kňourání těch, jimž se sáhlo na macho bílého heterosexuálního muže, jehož čas - jako zabijáka a ochránce monarchie a kolonizační mocnosti - nadešel. A taky mě z druhého spektra "baví", jak tohohle prorodinného agenta skoro nekriticky adorují voliči SPOLU a průtokové ohřívače toxické maskulinity, oceňující ne dvakrát šťastnou reprezentaci minorit (gayů a /černých/ žen). P. S. Po druhé projekci to jde nahoru, zvlášť pokud k tomu člověk přistupuje jako k "jubilejní" bondovce (25. v pořadí), která má být pastiší předchozích, aniž by přitom byla vyprázdněnou postmodernou, založenou výhradně na intertextualitě, ala DNES NEUMÍREJ. I ten nepůvodní styl, kdy se stříhá mezi velkými celky a detaily v narativně integrovaných atrakčních scénách, vychází z huntovského odkazu (střihač raných bondovek a režisér některých "pozdějších"). () (méně) (více)
Po projekci jsem tomu napálil plnou a spokojeně vychutnával dozvuky zážitku přeplněného testosteronem i adrenalinem, abych druhý den začal mírně váhat ve prospěch „objektivních poznatků“, že to má dost jalového záporáka a mnohdy až přehnaně urputnou snahu dotáhnou všechny linie z předchozích štací. Jenže tohle je láska, čistá a upřímná. Spectre mohlo být plnohodnotným epilogem a díky za to, že není. Daniel Craig si v No time do die došel pro komplexní rozlučku, která oplývá velkými emocemi, které se rvou o místo v divácké přízni s absolutně archetypální bondovkou ze staré školy, kde svou úlohu do puntíku plní právě výše zmíněný záporák s naprosto „full-retarted“ motivací a Q servírující hračky, kterým se o necelou dekádu dříve vysmíval. Fukunaga to láduje v neskutečném rytmu (ten tolikrát zmiňovaný výpadek tempa uprostřed filmu máte kde, vážení?) a všechno nechává běžet v naprosto vymazleném a kompaktním celku, kde není prostor pro vrcholy a propady, ale promyšlenou souhru citových výlevů a fantastické akce. T. C. může viset pod vrtulníkem a padá mi brada, ale když si potem a krví zbrocený Craig na jeden kamerový zátah vyšlápne schodiště, přičemž mu přihrává hřmotná Zimmerova hudba (opuštěný ostrov, hello Modern Warfare!), pořád vím, který agent s povolením suplovat buldozer, u mě bude už navždy nejvíc. ()
Velká rozlučka Daniela Craiga je po mnoha odkladech konečně tady (lístky byl v prodeji už na loňský duben!) a v mých očích se hodně jede v nastoleném trendu z předchozí bondovky Spectre, kterou příliš v lásce nemám. Předtím jsem navíc koukal na Casino Royale a musím říct, že to je prostě jinde a zůstane nejen mou nejoblíbenější Craigovkou. Před natáčením mě hodně mrzelo, že se režie kvůli tvůrčím neshodám nakonec neujmul Danny Boyle, ovšem náhrada za něj byla více než obstojná. Cary Joji Fukunaga je vynikající režisér první kategorie, kterému se možná, ale opravdu jen možná, chce až příliš hrát Fortnite, leč nová bondovka si prošla takovými průtahy a problémy, že možná nejen Spectre, ale všechny bondovky zároveň mohou stvrdit něco podobného. Režisér Temného případu a podobných pecek je však jistý v kramflecích, ví jaké linky spojit k sobě aby nejlépe fungovaly a ve správný moment napnout či zabrnkat na emociální strunu, na mnoho diváků toto fungovat bude. Proti jeho režii nemůžu říct křivého slava, leč scénář byl pravděpodobně mnohokrát přepisovaný (docela by mě zajímalo, jak do něj zasáhla moje neoblíbená, pouze co se týče herectví, Phoebe Waller-Bridge) a i když plně chápu, že musel být mnohovrstevnatý a pečlivě uzavřít tuto éru ve společnosti všech pěti posledních bondovek, 160 minut je za mě, zvlášť o půlnoci, až příliš a nezřídka kdy mi to přišlo až zbytečně natahované a linka s Rami Malekem, který je tu až překvapivě málo, mě vůbec ničím nezaujala a přišlo mi jenom, že se Bond přesouvá všude možně po světě, láká na svůj product placement a občas se potká s nějakou novou postavou, jež je tu až povážlivě nevyužitá a pak už se neobjeví (proč tu vůbec byla Ana de Armas? Fakt jen kvůli jedné dějové lince, kde se hodně střílelo? I když byla cool). Není čas zemřít je dobře natočený film, emoce o nějakém odchodu to ale ve mně nevyvolalo (Na to, že je to mega dlouhé, tak samotný konec je za 5 minut odbytý, wtf?) a že bych měl touhu to v brzké době vidět znovu se také říci nedá. ()
Galerie (175)
Zajímavosti (61)
- K úvodnímu songu od Billie Eilish režisér uvedl: „Snažil jsem se Billie dostat před producenty Barbaru a Daniela, kteří o ní toho moc původně nevěděli. Snažil jsem se jim vnuknout takovou volbu, kterou by nikdo moc nečekal.“ Eilish sice v době premiéry Casina Royal (2006) bylo pět let, ale její bratr a spolupracovník Finneas O’Connel, který má velký vliv na sestřinu tvorbu a je i spoluautorem některých jejích písní, je údajně velkým fandou Bondovek. Ani Fukunaga ani autor hudby k filmu Hans Zimmer neměli žádný větší vliv na tvorbu ústřední písně, Eilish dostala jen popis základních ideí filmu. „Mrazilo mě, když jsem to slyšel prvně,“ vzpomíná Fukunaga. „Stačilo jen posunout aranžmá k obvyklé velkoleposti bondovských písní, ale základ byl perfektní. Dokonce i Hans řekl, že ho čeká minimum práce a že ta píseň je úžasná.“ (MatyM)
- Název filmu se objeví až ve 24. minutě. (noelcoward73)
- Podmienkou účasti Christopha Waltza (Blofeld) bol návrat Daniela Craiga. Ak by spolupráca nevyšla a Craig sa do role Bonda nevrátil, hovorilo sa o preobsadení Andy Serkisom. (WalterIK7)
Reklama