Režie:
Andrea SedláčkováScénář:
Andrea SedláčkováKamera:
Jan Baset StřítežskýHrají:
Judit Pecháček, Aňa Geislerová, Roman Luknár, Eva Podzimková, Ondřej Novák, Roman Zach, Igor Bareš, Jiří Wohanka, Ondřej Malý, Taťjana Medvecká (více)Obsahy(1)
Osmdesátá léta v Československu. Mladičká sprinterka Anna (Judit Bárdos) se stává členkou Střediska vrcholového sportu. Její matka (Anna Geislerová) a trenér (Roman Luknár) doufají, že splní kvalifikační limit a postoupí na olympijské hry. Vybočením ze světa tvrdého sportovního drilu je pro Annu pouze milostný vztah s Tomášem (Ondřej Novák). Anně začnou být bez jejího vědomí podávány anabolické steroidy. Její výkonnost stoupá, objevují se ale rovněž první zdravotní problémy. Anna se o přípravcích dozvídá pravdu, a přestože je v sázce její účast na olympiádě, hodlá dál trénovat bez nich. Její matka však doufá, že Anna účast na olympijských hrách využije k emigraci, a rozhodne se jí anabolika pod rouškou neškodných vitaminů aplikovat tajně. (Falcon)
(více)Recenze (689)
Psáno na webové stránky SOŠ a VOŠ, Nový Bydžov: Ve čtvrtek 19. března promítalo naše novobydžovské kino nový český film s názvem Fair Play, zabývající se problematikou života sportovců za dob minulého režimu. Propagační materiály (plakát, trailery, TV spoty apod.), ale hlavně obsah samotného filmu udělaly dojem i na žáky sportovního managementu naší školy. Alespoň biografickou formou se tak studenti vžili do role sportovců v době, kdy slovo "svoboda" mělo hodně zavádějící význam. Tento depresivní snímek poukazoval na tehdejší politický nátlak, který byl znát všude, kam československé oko dohlédlo. Komunistický režim chtěl mít moc nade vším a ve všem a sport bohužel nebyl výjimkou. "Nebudu reprezentovat tenhle systém," pronesla hlavní hrdinka filmu, která si prošla tvrdou cestou plnou životních překážek a silného sportovního drilu za podpory anabolických steroidů (dopingu), které jí předepsali "ti shora". Z filmu se dala též rozluštit jakási satira vůči naší světové rekordmance Jarmile Kratochvílové, která sice tvrdí, že dopingu se nedotkla ani přes rudý šátek, ale třeba o užívání dopingu ani nemusela vědět, což bylo ve filmu dost jasně řečeno. Fair Play nekončí žádným happyendem, ba naopak. Vše končí rádiovým přenosem Svobodné Evropy, vyjadřující bojkot letních olympijských her v Los Angeles roku 1984 kvůli "nedostatečnému zajištění bezpečnosti a nerespektování důstojnosti sportovců a také kvůli nesouladnému tažení americké politiky." Byl to určitě zajímavý a hlavně poučný zážitek pro naše žáky sportovního managementu, kteří si udělali po všech stránkách názor na sport za komunistického režimu. ___ (Jiráskovo divadlo, Nový Bydžov) ()
Ročně v našich končinách vzniknou dva až tři filmy, které jsou opravdu dobré (hlavně v porovnání se zbytkem domácí produkce). Fair Play je jedním z nich. Silný příběh o bezmoci v dobách socialismu, o zastrašování, vydírání a manipulaci skrze nekompromisní režim, tu byl zpracován u mnohokrát, ale nikdy v souvislosti se sportovní tematikou. Režie je velmi přesná a čistá, nechybí smysl pro detail a propracované dialogy. Pochvalu si zaslouží i Judit Bárdos v hlavní roli talentované sportovkyně, Aňa Geislerová jako její maminka a Roman Luknár v roli přísného trenéra. Spokojenost. ()
No ne... velice povedený film o dopingu v komunistickém Československu osmdesátých let? Se sympatickým a uvěřitelným obsazením? Ano! ()
Už mi tyhle filmy o tom, jak to bylo všechno špatně lezou pomalu, ale jistě na nervy. Tentokrát osmdesátá léta a nahlédnutí pod pokličku vrcholového sportu, kde se dopovalo a dopuje i dnes. Skoro ve všech sportech a hlavně po celém světě, ale to jen tak na okraj. Jako nostalgická vzpomínka ok, hreci vesměs taky slušní, ale závěr, ten je podobný jako ve filmu Ve Stínu, naprosto nedůvěryhodný, až úsměvný. Bohužel, tenhle film má fair play jen v názvu, což je určitě obrovská škoda, jinak nepřináší vůbec nic nového. Jenom jednu naivní pohádku o holce, která dopovala, vlastně o tom ani nevěděla a pak náhle prozřela. Jak dojemné. ()
Já si nemyslím, že byl opravdu dobrý nápad hlavním hrdinkám takto nadržovat. Ostatně jsem přesvědčen, že i za socialismu dopovala většina sportovců vědomě a dobrovolně. Na druhou stranu je třeba se té ostalgické vlně vzepřít a zase jednou ukázat, že za socialismu nebylo všechno lepší. V tom jsem s Andreou Sedláčkovou zajedno. Judit Bárdosová je herecky přesvědčivá a klidně bych jí věřil i tu atletickou kariéru. Film, který stojí za to vidět. ()
Krásna domová prehliadka od hnusne slizkého komouša, to vždy poteší. Časy, keď každý sledoval každého a podpisoval spoluprácu sú našťastie preč, hoci sme zatiaľ oveľa lepšiu dobu nedostali. Film trochu smutný, ale nie príliš, podľa mňa vzbudil len málo silných emócií. Herecky v pohode, páčil si mi predovšetkým Luknár, Geislerová odviedla svoj štandard, Bardos tiež sympatický výkon. ()
Fair Play má štěstí, že podobné téma asi nikdy nebylo v cz kinematografii zpracováno (s výjimkou Dlouhé míle, kde ale šlo o něco jiného). Geislerová překvapivě snesitelná, Evička opět maličko svlečená (moc maličko) a Judit Bárdos o 100 % sympatičtější než na plakátech k filmu. Ondřej Malý si zopakoval polaritu z Bez doteku a jeho minimalistické herectví mi dost sedí. Souhlasím ale s Rob Royem, že scénář z diváků idioty dělat nemusel, polovinu "zvratů" stačilo jen nechat naznačených. Více v externí recenzi v říjnovém kultu u příležitosti vydání dvd - můj letošní soukromý Cinema Mundi 2015. ()
Působivé. Mě to tedy smetlo... přestože je zřejmé, že se tohle dělo. Moc pěkný film! ()
I přes přílišnou prvoplánovost, povedený snímek české produkce, který překvapuje hlavně kvalitním zpracováním. ()
Film tak autentický, že ve mě vzbuzuje autentické negativní pocity ... ()
Komorní drama je věrohodné v zobrazení tréninkové dřiny a ve zneužití dopingu. Role Táni Medvecké sice miniaturní, ale nejpřesvědčivější. Hudba navozuje patřičnou atmosféru. ()
Moralismus bez realismu. ()
Schematické až běda. ()
Kvalitní film o dopování za komančů. Nedělám si naděje, že jsou dnes všichni čistý, ale věřím tomu, že už to v ČR dnes není tak organizovaný jako dříve. Skvělý film !!! ()
Drama o rozkolísanosti mezi velkým chtěním vítězit a morálním dilema po nařízeném braní dopingu mě nakonec nenakoplo tak, jak jsem se těšila. Místo toho jsem měla pocit, že sleduju snaživou televizní inscenaci z pera obdivovatelů tvorby Václava Havla. Zach, o kterém jsem vůbec netušila, jakou vlastně hraje roli v milostném životě Geislerky (matka Anny), chce pořád něco přepisovat, tím ji vystavuje riziku, které může ohrozit Anninu kariéru v reprezentaci, ale o postavě jako takové jsem se nedozvěděla zhola nic. Říkejme Zachovi tedy nastrčená zápletka, abychom měli ten příběh dramatičtější, páč matka musí také dilematit. Matka dilematí, ale to neznamená, že mě svým projevem nesere. Geislerka hraje stylem, který mě ani neomračuje a ani moc nesedí. Avšak Anna (příjemně neokoukaná Judit Bárdos) mě mile překvapila přirozeným projevem. Role Anny měla být ústřední, ale nějak mi připadlo, že se tvůrci nedokázali rozhodnout, jestli to bude primárně drama pro Geislerku, nebo sportovní film. Do toho si tvůrci dali opravdu velkou práci s retro lookem, tam už se to naučili, to jim jde, ale aby to nevyznělo jen jako zdařilý díl Vyprávěj, chtělo to rozhodně větší koule a napětí, jaký od sportovního dramatu divák čeká. Nestalo se. K závěrečnému závodu, kde mělo napětí vrcholit, se divák prokouše tréninkem, který sice muzeálním způsobem dokumentuje tehdejší "výcvikové metody socialistické mládeže" a potud se dá mluvit o celkem zajímavé sondě, nicméně pořád cítím, že ženská režisérská ruka klade především důraz na to drama rodinné, morální, stále zdůrazňuje těžkou tehdejší nesvobodnou dobu. Nechci jí to vyčítat, možná byl právě v tom její hlavní záměr. Nicméně pokud se vám ve filmu se sportovní tématikou při závodě netají dech, je něco špatně. Finále vyznělo úplně do ztracena. Solidní televizní film s ambicí na kinofilm, na který dle mého nemá. ()
Další český film, který po snímcích Okresní přebor - Poslední zápas Pepika Hnátka, Ve stínu, Příběh kmotra a Pojedeme k moři dokazuje, že tuzemská kinematografie má stále co nabídnout a netočí se u nás jen podprůměrná zábava typu Blbovřesky. ()
Konečne som si užil kvalitnú prácu filmárov aj z našich končín. Sedláčkovej snímok má originálny nápad, poctivé spracovanie a slušné herecké výkony. Film je predovšetkým o morálnom aspekte, rozoberá viacero tém, ale za všetkým treba vidieť chovanie postáv a morálku ako takú. ()
Pořád se nemůžu rozhodnout, zda silnější tři, nebo slabší čtyři hvězdy. Hodně proti srsti mi jdou politická témata současných českých filmů týkajících se období komunismu - soudě podle těch filmů byli vlastně malí Češi všichni stateční chartisté a bojovníci proti režimu, ale ta zlá komunistická hydra s StB v čele nepřála svobodě a vše krutě potlačovala, až si člověk bál uprdnout. Že to takto nebylo, a na Moravě už vůbec, kde to celé bylo o hodně volnější, je fakt, který pamětníkům tyhle filmy z hlavy nevymažou. Když však beru politické pozadí jen jako druhý plán, který koneckonců u vrcholové sportovkyně se dá očekávat, vychází mi z toho sice smutný, ale řemeslně velmi dobře natočený film, kde se mi líbí jak výběr lokací, tak samotná výprava, kdy na člověka skutečně ta doba dýchá skoro z každého záběru. Škoda, že osudy a charaktery postav nejsou víc rozvedeny (třeba o tom klukovi a jeho rodině bych se rád dozvěděl víc, dokonce i o estébákovi v Barešově podání, není dotažena postava její spolusportovkyně), ale i tak se příběh dobře rozvíjí, není zde příliš mnoho zbytečných scén, každá má nějaký svůj význam, z náznaků si postupně i člověk skládá obraz celé rodinné situace a okolností. Samotná zápletka mi přijde trochu prvoplánová a nedovedená nakonec do konce (přece jen bych čekal o těch anabolikách nějaké conclusion), ale myslím, že i ta je v druhém plánu. Že hlavní je zde příběh holky, které se rozbije život ne její vinou, a která se v celém tom marasmu (nejen politickém a sportovním) snaží sama zorientovat. Myslím, že celé pojetí filmu nejlépe vystihuje scéna před hotelem - ona sama, se svými myšlenkami, problémy, a kolem neznámý svět. Celkově se mi to tedy líbilo, ale některé věci jsou zbytečné. ()
Aspoň že ty zlatí Češi ještě nezapomněli, že ne každý film musí trvat přes 2 hodiny, tohle by mě totiž upřímně déle nebavilo. Vlastně nevím, co moc komentovat. Dostal jsem psychologický silný snímek, který jsem čekal se stejně dobrými hereckými výkony. Možná mi tam chybělo něco, co by mě do filmu víc nadchlo, takhle jsem prostě koukal a řekl si, že je to fajn. Z některých momentů jsem akorát cítil velkej odpor ke komunismu, ale je to kvalitně odvedená práce a paní Sedláčková odvedla vážně dobrou práci. ()
Ano, je to šablonovité, ano, dialogy někdy šustí papírem, ano, je to zjednodušené na boj dobra (Geislerová tu byla čistý vzor čestnosti) se zlem (zlý estébák, prohnaný trenér), nemá to takovou hloubku, jakou to mít mohlo (ta kamarádka hlavní hrdinky tu byla jaksi ehm jen tak mimoděk), ale... je to natočené prostě kvalitně, tak kvalitně, že i já, odpůrce nových českých filmů, musím uznat, že Fair Play je zkrátka dobrý film, na který se dobře kouká a u kterého mě zase jednou zajímalo, jak to celé skončí. A závěrečná pésnička od Miro Žbirky chytne za srdce. ()
Reklama