Režie:
Claude ChabrolKamera:
Bernard ZitzermannHudba:
Matthieu ChabrolHrají:
Isabelle Huppert, Sandrine Bonnaire, Jean-Pierre Cassel, Jacqueline Bisset, Virginie Ledoyen, Valentin Merlet, Julien Rochefort, Greta Bohacek (více)Obsahy(1)
Slavnost je paralelou světa, ve kterém mentální a sociální zaostalost, závist a primitivní arogance plodí zlo, které dokáže dohnat jeho nositele až k těm nejhrůznějším činům. Rodina ze střední buržoazní vrstvy najde na inzerát dívku, která se má starat o jejich dům a domácnost. Zprvu se zdá, že Sophie je učiněný poklad. Skvěle vaří, uklízí a pečlivě plní veškeré příkazy paní domu, pokud... nejsou napsané. Sophie má totiž těžkou dyslexii a neumí číst ani psát. Svůj handicap se snaží za každou cenu skrývat, což jí přináší mnohá psychická traumata. Doslova se na ni nalepí Jeanne, žena z pošty, která ráda odhaluje lidská tajemství a svou průměrnost si vynahrazuje drzostí a arogancí. Obě dívky se spřátelí a vzájemně přiživují svou nenávist k bohatým Sophiiným zaměstnavatelům, k jejich vzdělání, určité nadřazenosti a kultivovanosti. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (70)
VYNIKAJICÍ herecké výkony dělají z tohoto dramatu rozhodně nadprůměrnou záležitost. ()
Jedna žena se jeví jako introvertní samorost, druhá jako excentrik, o obou se dozvídáme cosi zarážejícího z jejich minulosti a střídavě jim dáváme šanci, střídavě čekáme hrozbu. To, co ale přijde nakonec, jistě nečeká nikdo. Obě dámy v hlavních rolích hrají svá monstra naprosto monstrózně. ()
Zlatý Lev - výběr ()
Skvělé herecké výkony (zejména excelující Isabelle Huppert) a mrazivý šokantní závěr dělají z tohoto filmu vskutku pamětihodnou záležitost. Zároveň krásně názorná ukázka toho, jak je snadné v případě labilních jedinců dostat se do vleku charismatických, ale zároveň psychicky narušených osob. ()
Každou přibývající minutou se mě víc a víc zmocňoval nepříjemný pocit. Stačilo prostě koukat a člověk tušil zlo, velký zlo, ale genialita spočívá v tom, že mě nebylo to zlo nějak podsouváno, to všechno zvládnul dokonalý herecký um všech zúčtastněných a především Sandrine Bonnaire, teda ta ženská zahrála Sophie na úrovni bohyně. I když film se snaží plynout úplně normáně a přirozeně nedovolil mě ani na minutu předrušit mou koncetraci a výtečný zpracování podrhuje závěr, protože ať čekáte co čekáte, tak tohle fakt nečekáte. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $873,196║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Thriller natočený podle detektivního příběhu Ruth Rendellové „A Judgement in Stone“. U nás vyšel pod názvem“ Pochmurný dům“. Četla jsem to sice už hodně dávno, ale na tuhle neobvyklou detektivku se zapomenout prostě nedá!!! Připravila jsem se sice o napětí a o moment překvapení, ale zato jsem si mohla o to víc vychutnat skvělé herectví. Půjčila jsem si od Ruth (z knihy) pár vět: „Gramotnost je jeden ze základních kamenů. Být negramotný znamená být deformovaný, zmrzačený.“ Kniha i film shodně za *****. ()
Precizní, detailní, i když možná malinko akademická, psychologická studie podivuhodné omezenkyně a jejího života, jež stojí a padá na sevřených hereckých výkonech. Pointa musí zaujmout každého, o efektně syrovém závěru se to bohužel říci nedá, protože tady, zejména na druhý pohled, dosavadní realistický ráz dostává na frak. ()
,,HOTOVO. DOBŘE JSME UDĚLALY“… /// Parádně předvedená atmosféra 70tejch let a zajímavě rozehranej příběh. Vlastně se nic neděje, jen je to takový šmírování soukromý a dlouho nevím, kdo a co tady tají. Vím ale jedno: ty ženský hrajou parádně. Film nevyřčenejma myšlenkama říká mnohem víc než dokáže kdejakej rejža znázornit. To je fakt paráda. Hlavní psycho si nechává na poslední čtrthoďku, kdy lehce znervózním, páč nechci aby lidi dělali věci, který nedělám já jim. Ale v konečným zúčtování mě příště nemá film už čím překvapit. NADPRŮMĚRNÁ síla příběhu vyčerpána. A vo tom to je! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Knihu od Ruth Rendell „A Judgement in Stone“ (z roku 1977) číst nebudu. 2.) Leccos mě na lidech odpuzuje a nebejvá to zlo. 3.) Thx za titule ,,Gabriela Kliková“ a ,,dr.Sova“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ ** ()
K filmu jsem se choval skepticky,ale neprávem. Ceremony je strhující psychologické drama se šokujícím Thrillerovským závěrem. Film sice staví především na vynikajících hereckých výkonech, ale nechybí jak zvraty, tak slušná dávka znepokojení. Skvělá intrikářská a psychologická záležitost, která sice disponuje pomalejším tempem v závěru však diváka kopne do koulí šokujícím a extrémním vyvrcholením. 80% ()
Jak temný mrak pomalu přicházející z velké dálky plyne i tenhle příběh, který je o dvou ženách, z nichž jedna je handicapovaná služebná Sophie ve velmi dobře finančně zajištěné rodině a jedné poštovní úřednici Jeanne z nedalekého města, které spoje bolestě podobná minulost a vyvine se tak mezi nimi silně znepokojující přátelství. Žádný moment není zbytečný a celý film je jak časovaná bomba, kde se ve finále spojí mix zášti, studu, žárlivosti na sociální kontrasty a vše vyvrcholí pro někoho možná až příliš vyhroceně. Ale když jsem o tom konci přemýšlela, tak jsem došla ke stejnému závěru jako uživatelka Fridecka, protože se přece s podobnými zprávami setkáváme i v reálu, tak proč ne ve filmovém zpracování. A Isabelle Huppert a Sandrine Bonnaire tomu bezesporu napomohly svými brilantními a naprosto uvěřitelnými hereckými výkony. ()
Od Chabrola jsem viděl několik filmů z přelomu 60. a 70. let, tak jsem byl docela zvědavej, jestli za těch cca 25 let u něho nastala nějaká změna, ať už k lepšímu, nebo k horšímu. A ono se nic nezměnilo. Je to pořád starej dobrej Claude Chabrol se všim, co k jeho filmům patří - mrazivá atmosféra, jakýsi minimalistický herectví a "šokující" závěr. Nunto dodat, že kdo už nějaký Chabrolovy filmy viděl, tak ho ten závěr asi tak moc nepřekvapí. Jinak v těch starších filmech to herecky obvykle táhla Stéphane Audran. Tady excelovala pro mě naprosto neznámá Sandrine Bonnaire. Pro mě asi nejlepší Chabrolův film, co jsem zatim viděl. 80% ()
Poněkud akademicky chladně natočené psychologické drama o sociálních a kulturních rozdílech, které vytvářejí nepřekonatelnou bariéru vedoucí k tragickému rozuzlení. Režisér podrobil detailnímu zkoumání mindráky, které si nesou jeho obě hlavní hrdinky. Cynická, povrchní a poněkud asociální pošťačka Jeanne závidí bohaté podnikatelské rodině její majetek a společenské postavení, negramotná Sophie přijatá do rodiny jako služka pociťuje svou neschopnost číst a psát jako obrovské trauma a zoufale se tuto svou slabost snaží zakrýt. Rodina z vyšší společenské vrstvy sice zdánlivě vypadá ušlechtile, nicméně pracovní smlouvu spojenou s určitými jistotami své služce nenabídne a samotný fakt, že si nechávají posluhovat berou členové rodiny jako naprostou samozřejmost... ve všech fázích příběhu je cítit neviditelnou společenskou bariéru mezi zaměstnavateli a jejich služkou, kterou se snaží překročit jedině dcera v podání Virginie Ledoyen. Závěrečný zločin je zobrazený na malém prostoru a režisér mu nevěnuje velkou pozornost. Film je silný špičkovými výkony Isabelle Huppert and Sandrine Bonnaire, které se se svými postavami dokonale sžily. Film je konfliktem plebejského a patricijského světa, který v tomhle příběhu skončí tragicky. Celkový dojem: 80 %. ()
Skvělá práce. Celý film pokradmu a nenápadně směřuje ke konci, kdy "se určitě něco stane". Hlavní hrdinky šíří nejistotu, ať jde o jejich možnou duševní chorobu či (proč nad tím neuvažovat) sexuální orientaci... Velmi podvratná záležitost, kdy je režisér stále o krok před vámi a v závěru se vysměje do obličeje. P.S. Isabelle Huppert vám díky podvratnému větříku dá nahlédnout pod svou sukni - no nekupte to. 90% ()
Nemyslím si, že základním motivem příběhu je analýza jednání mentálně postižených. Obřad je o nenávisti, kterou pociťují neúspěšní vůči úspěšným, a která vzniká již z pouhého pocitu neúspěšnosti. Mentálním handicapem je v tomto příběhu jen zesilována, protože autoři zamýšleli předvést ji v intenzívnější a tím také čitelnější podobě. Režijně a herecky je zde vše bezchybně zvládnuté, příběh je stavěn jako dokonalý originální dům se závěrem, který vezme dech. ()
Napodstatných 100 minut posledních 10 tahá z totálního srance do standardního hovínka. Nebavilo mě to ani trochu, asi blbej den. 40% ()
Chabrolova skvostná anatómia nenávisti a ľudskej obmedzenosti. Snímok je svojim spôsobom ťaživý a nepríjemný už od samotného začiatku, v povetrí okolo lepšie spoločensky situovanej rodinky je už od momentu nasťahovania Sophie, na prvý pohľad skvelej slúžky, cítiť niečo zlé. Na jednej strane obmedzenosť, hlúposť a nepochopiteľná hanba, na strane druhej kultivovanosť a vyššie spoločenské postavenie. Divák to naplno pochopí až keď sa podarená čudná dvojka začne baviť o svojej minulosti, hlavne keď poštárka hovorí o smrti svojej dcéry s takou ľahkosťou až ide z toho mráz po chrbte. Sophie zase niečo naznačí o smrti svojho otca.... Kúsok po kúsku máme teda možnosť sledovať budovanie nenávisti voči zamestnávateľom Sophie, živenej nepochopiteľnou hrubosťou, grobianstvom a aroganciou. To čo prišlo na záver však nečakal určite nikto, šok je ešte slabé slovo. Škoda niektorých slabších scénok, hlavne v strede snímku, kde dusivá atmosféra trochu poľaví a kde ako keby autor nevedel čo ďalej, tiež by som pridal na hudbe, nezvyklá tichosť niektorých pasáží síce možno bola autorovým zámerom, mne to však nesadlo. Vážna hudba na záver bol preto výborný nápad. Celkovo však ide o skvelý psychologický thriller. 80/100 ()
Dost netradiční Chabrol, který se evidentně propracoval k moudrosti stáří, postupně buduje atmosféru až k závěrečné katarzi. Jen mi není jasné, kdo přetočil tu kazetu, vždyť služka ani pošťačka nevěděly, že je něco nahráno. Ale nebudu malicherná. ()
Takto nejako to môže dopadnúť, keď sa dajú dohromady dve choré hlavy. A ešte aj výborne zahrané. To záverečné vyvrcholenie, mi ale vzhľadom na predchádzajúce chovanie Sophie a Jeanne, neviem prečo, prišlo až moc. Úplný záver filmu bol super. Apropo, Sophie mala úžasnú ofinku, presne takú istú si prihotovila moja prvorodená, keď chodila do druhej triedy základnej školy .. pochválená za to veru nebola. ()
Ve Slavnosti vytvořil Chabrol mohutný, realistický, hluboce pravdivý a silně přesvědčivý obraz revolučního dělnictva v jeho boji proti buržoasii a jejím jidášským posluhům z řad oportunistů. ()
Reklama