Režie:
Jan HřebejkScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Martin ŽiaranHudba:
Michal NovinskiHrají:
Zuzana Mauréry, Csongor Kassai, Zuzana Konečná, Tamara Fischer, Martin Havelka, Éva Bandor, Oliver Oswald, Peter Bebjak, Richard Labuda, Ina Gogálová (více)Obsahy(1)
Zdánlivě empatická a laskavě vyhlížející učitelka manipuluje prostřednictvím svých žáků jejich rodiči za účelem osobního obohacení, ať už v podobě materiálních výhod, či dokonce vidiny milostného poměru. Nejen z obavy o prospěch svých milovaných dětí většina rodičů třídní učitelce základní školy podléhá a poskytuje jí nejrůznější služby, dárky a jiné pozornosti. Najdou se však tři rodiny, které se rozhodnou učitelce vzepřít a stávající situaci se společně s ředitelkou školy pokusí zvrátit na konspirativní třídní schůzce. Děj strhujícího a velmi aktuálního snímku o síle lidského charakteru inspirovaného skutečnou událostí se sice odehrává na začátku 80. let, ale jde o příběh univerzální, který by se mohl odehrát kdekoliv a v jakékoli době, neboť zkorumpovanost, stejně jako malost a vypočítavost vládnou světem bez ustání. (A-Company CZ)
(více)Recenze (634)
Příběh, ze kterého mrazí. Počátek spirály, která zatím nemá konce. Pokud někteří přemýšlejí, proč před 30 lety věci dopadly, jak dopadly, dopadá na tvrdou podlahu neodlehčenou poduškami. Komunisté na tento druh morálky ovšem neměli monopol. Podobné postavy najdeme i v normalizačních seriálech a v tvorbě šedesátých let. Režisér Hřebejk zřejmě natočil jeden ze svých nejlepších filmů. Lze se jen dohadovat po rozsahu slovenského vkladu; v případě hereckého obsazení je však neoddiskutovatelný. Lidé přicházejí a odcházejí, křiváctví zůstává a přežívá. ()
(2x) Už dlouho se mi nestalo, abych měla z Hřebejka takovou radost. Slovensko mu velmi prospívá. A konečně už to jeho vlídné hořko-sladké retro neuráží, ale jen spojuje minulost se současností. My jsme tyto milé pančelky měli totiž u nás taky. ()
12 angry parents. Maurery to dala na pani. 85% ()
Základnú školu som absolvoval za komunizmu. Také pizdy, ako je vo filme skvele vyobrazená a zahraná, sme na škole nemali. Ale zase piče iného druhu áno. Pamätám si (dejepisárka) : "To ako môžeš nosiť rozšnurované tenisky? Uvedomuješ si, že sme na socialistickej škole?". Otázka ruštinárky: "Čo máte doma vo vani? Asi zemiaky. Ako môžete mať za socializmu vo vani kromple? Ja Vás tu všetkých učím ruštinu a Vy si dovolíte do komunistickej vane dať zemiaky?! Tam sa máte kúpať!" Neodporúčania na školu. Podrobné dotazníky, ktoré za Vás vypĺňali učitelia, kde sa dalo napríklad dočítať, či máte doma viac ako 10 platní, ako 20, ako 30, ako 50, či viac ako 100 platní. Koľko odoberáte, časopisov, novín, koľko máte doma kníh, aký je žiak aktívny, ako je žiak aktívny pri výchove k socializmu. Tieto dotazníky o mne sa mi podarilo prečítať pri upratovaní v kabinete, kam nás raz neuvážene poslala triedna učiteľka. Poviem Vám, vtedy som si úplne pripadal ako v románe 1984 (ktorý som vtedy nepoznal) - že ako oni o nás všetko vedia (aj o tom čo si myslíme) - hoci sa nás nik na to nepýta. A verím, že niektoré z tých odpovedí v dotazníkoch, vypĺňaných triednou učiteľkou boli niečo za niečo. Najmä tie, čo sa týkali poznávacích schopností žiaka, jeho inteligencie a možností ďalšieho štúdia. Jednoducho zmapovaní ako ovce. Je to tak aj dnes? Neviem. Každopádne, učiteľka mi tie časy, kedy to tak bolo, veľmi trefne pripomenula. ()
Ano, výsledku ubližuje přílišný příklon k jedné straně, přílišná doslovnost, přílišná morální modelovost a zjednodušení některých kaněk let minulých, ale jinak jsem se bavil náramně. Ač jde o smutnou vzpomínku na nesvobodná osmdesátá léta, osvědčený tandem Jarchovský-Hřebejk znovu vsadil na pitvání mezilidských vztahů, které nejsou triviální a pohybují se mezi dramatickým i komickým vyzněním. Vše začíná na schůzce svolané ředitelkou jedné bratislavské základní školy. Má na ní padnout třídní učitelka, která si za prospěch dětí vynucuje u rodičů vždy nějakou tu službičku. Jen jedna rodinka (ač měla snahu) se nepodvolila a skončilo to pokusem o sebevraždu jinak nadané dcery. Retrospektivami se dostáváme do téže třídy, jen s dětskými aktéry, kterak čelí formování světa pohodlí ze strany velmi „dobře hrající“ manipulátorky. Dvojice autorů se zabývá jednotlivcem (rodinou), který nechce mlčet, ale na pořádný křik mu chybí podpora nečinného okolí. Za to, že je Učitelka tak působivá, může děkovat hercům. Potěší zoufalý otec Csongor Kassai, který buchty pro učitelčinu sestru do Moskvy prostě nedoručí, nebo Martin Havelka, který jednou bránil manželku před oplzlostmi „špatného“ člověka a už navždy bude mít nálepku delikventa, hlavní chválu si ale zaslouží Zuzana Mauréry, která představuje osamělou ženu a bravurní manipulátorku sofistikovaně terorizující okolí ve velmi celistvě pojaté postavě. Slovenština? Nevadila, pro mě příjemná změna. Funkční drama o několika interiérech. Všelijaká morální dilemata řešíme i dnes, v tomhle retru jsem se tak alespoň já cítil moc dobře. ()
Výborná sonda do duše jednotlivca. Je lepšie prezentovať svoj názor a viditeľne zaň bojovať? Alebo držať hubu a krok, myslieť si svoje, pričom čakať ako to celé "vypáli"? Toď otázka. ()
Ty vole, na základní škole, mám průsery a koule a s naší účou problém. Je to golem a má knír. Z týhle úči palice mi hučí, prej hejbnul jsem jí žlučí a proto, za to ručim, mě teď mučí pořád víc. Mě snad šlehne, ta se odsud nehne, ať zem se po ní slehne. Děsná nuda, zákazy a pruda a za katedrou zrůda. Základní škola ti dává mnohem víc, než bys tušil, na mou duši teď už víš, když ráno vstáváš, že prostě máš v tomhle stádu držet řadu, zmizet v zadu akorát. Jo chlape, to se těžko chápe je svatá jako papež a na jazyk si šlape s říďou chrápe, prostě hnůj. Každej cítí, jak je to tu v řiti, když venku slunce svítí, tak pod krkem jí chytit, je to k blití, vždyť to znáš. Základní instinkt ti říká, že škola nás stejně dennodenně ničí, teď už víš, co se tě týká, že prostě máš v tomhle stádu držet řadu, zůstat vzadu a nic víc. Je to k blití, vždyť to znáš. ** ()
Tak tomuhle říkám úderný scénář!! Dvojice Hřebejk/Jarchovský mě nezklamali. Spadla mi čelist, jakou krásnou mrchu si střihla sympatická Zuzana Mauréry! V poslední době jsem viděla filmy o šikaně většinou z chladného severu, kde je tak trochu podezírám z citového vydírání. Zatímco ty severské školní a vztahové filmy působí vykonstruovaně, tady jsem to baštila i s navijákem. Někdy si říkám, jestli má cenu vracet se do minulosti. Proč nevzít nějaké současné téma? Učitelka mi dala odpověď. Exkurze do minulosti je potřebná, pokud je s přesahem. Hodně rychle zapomínáme ... ()
Hořící keř před slovenskou základní školou. A dokonce i z Mlhy tam něco málo je. Tak strašidelný to tenkrát bylo. ()
"Nemal by si tak hovoriť o svojej učiteľke. Možno, vo vnútri je to dobrý človek..." Konečne prišiel česko-slovenský film, ktorý je nielen pozerateľný, ale má i myšlienku a divák môže premýšľať ako by reagoval on. Myslím, že česko-slovenská spolupráca vyšla na výbornú. Pre Čechov pravdepodobne málo známa Z. Mauréry zahrala výborne, hneď po nej ma zaujal civilný a uveriteľný Havelka vo výbornej roli. Ten mi strašne pripomína herca M. Krobota. Vadila mi debata medzi rodičmi na ZRPŠ, ktorá nebola veľmi presvedčivá, jednoducho mala rezervy. Príliš uhladená (veď sme v škole!), intelektuálna, nebyť postavy Havelku, Malého a taxikára tak mi príde, že sú tam všetci právnici. Prijal by som hovorové, bežné, jednoducho reálne dialógy zo života. Deti použili slová-"Kretén" a "trtkať"?? Keďže som tú dobu zažil presne v ich veku, tak viem s určitosťou povedať, že takéto slová nikto a tým myslím NIKTO nepoužíval. To sú len drobnosti, ktoré mi trhali uši. Scéna pokusu o samovraždu mala byť minimálne emočným vrcholom filmu,ale nestalo sa. Práve na ňu mali dať tvorcovia dôraz, herecky a emočne pritlačiť, aby to s divákom zamávalo a vedeli sa lepšie vcítiť do role rodičov. Stačilo málo a mohlo ísť o náš najlepší film za dlhé roky, ale i tak veľká pochvala. Film 80%. Mauréry a Havelka 100%. ()
Spickovy europsky film 9/10 ()
12 rozhněvaných mužů po Slovensku. Hřebejk s Jarchovským stále dokáží přitáhnout mou pozornost natolik že film projel společným večerním programem jako nůž máslem a rozhodně zanechal nosné téma pro následnou diskuzi na téma, jak to tehdy bylo a jak je vlastně dnes. Po zjištění že celý film je ve Slovenštině, která se pro tyto účely hodí daleko lépe. Určitě je pro metodu cukru a biče vhodnější než více monotóní Čeština. Holt pedagogů je málo a tak si stát nemůže moc vybírat kdo zasedne za katedru. 85% ()
Za sebe poskládané divadelní sekvence jen stěží fungují jako filmový celek. Poměrně slibnou první půlku potápí zbytek filmu, který vysublimuje kamsi do karikovaného prázdna, sestávajícího ze strojených dialogů. Z dění nemrazí, protože (provedením) nepůsobí věrohodně, byť tematizuje existující problémy. Hřebejk zbytečně příliš času věnuje omílání manipulátorských technik učitelky a příliš málo systémové podstatě a průběhu střetu, takže rozuzlení děje jen tak v mžiku proběhne okolo diváka. Absence teatrálně kategorických hrdinů ale potěšila a některé anekdotické sekvence se víc než povedly. ()
Mám tady trochu rozporuplnou zkušenost. Pustil jsem si Učitelku ve Varech ve videotéce, ale po dvaceti minutách jsem dal přednost osamělému pivu na břehu říčky před Thermalem. Ne že by to bylo tak špatný, ale pivo v tu chvíli prostě vyhrálo. Dnes jsem šel do kina (pracuju tam, za lístek jsem tedy nezaplatil) s tím, že mě film nebude bavit, ale odsedím si to, nebo kdyžtak půjdu převěšovat nástěnky. A vydržel jsem celou dobu. Možná jsem byl ale příliš připravený, příliš jsem filmu odpouštěl, nic nečekal. Když nad tím ale teď tak přemýšlím, bylo skoro všechno špatně. Z herců hráli dobře jen Češi a Bebjak. No dobrá, Mauréry taky nějak fungovala. Scénář tezovitý. Zbytečně citově vydírající. Doba podaná černobíle. A hudba vyloženě pitomá. Přitom se na to dívat dalo a dokonce i přemýšlet... No, rozporuplná zkušenost. ()
každý, kdo v té době žil, si pamatuje. Já měl v první třídě učitelku, která milovala řezníkovu dcerku, ač se počůrávala a neuměla ani počítat do pěti. Pak na gymplu jsem měl učitelku na ruštinu, která mi dala pětku hned mezi dveřma, jen protože si usmyslela, že stejně nemám hotový úkol. S tím se nedá bojovat, z toho se dá jen vyrůst nebo utéct pryč. Udělal jsem to ()
Obluda v obludném systému, nic nového, hezky natočeno od našich nejlepších současných autorů.. Hřebejk, Jarchovský a Prusinovský, wow. ()
Měl jsem obavy, přiznávám. Mým ,,proti'' bylo nasazení slovenských (převážně) herců od nichž jsem díky své neznalosti nevěděl co čekat.... Tak často jsem hořekoval, že Hřebejk rád obsazuje stále ty své oblíbence a najednou, když to změnil, bylo mi to trochu proti srsti. Jenže to byl můj zcela zbytečný strach. Učitelka tak trochu jede v duchu s komediálními Pelíšky , přičemž Pelíšky končí okupací 68 a úča je již drsnější období normalizace pod taktovkou Gusty Husáků. Učitelka hned od počátku člověka chytne a to i když zprvu děj lehce poskakuje tu vpřed tu vzad. Nakonec z toho celého ale vlastně vznikne drama. Drama o statečnosti jednotlivců, netečnosti stáda, drama z doby, kdy každý raději lecos udělal proti svému svědomí aby měl klid. Aby jeho dítě mělo klid. Vždyť to tak dělá každý. A to že udělám ústupek, to není, že jsem prohrál, nebo že se před někým hrbím. Vždyť já jim to vlastně takhle natírám, vyjebávám s nimi vlastně a oni si myslí, že jim jdu na ruku... Málokdo si však uvědomoval, že tímhle zaprodává svoji duši, duši a morálku. A že to děti vidí. Ty škody jsou patrny dodnes a bude trvat ještě hodně let a hodně rodičů se bude muset hodně snažit, aby tento národ zase začal být morálním a slušným. Zuzanu Mauréry jsem asi doposud neměl tu čest nikde vidět, ale to co předvedla tady - klobouk dolů! Saxána jak vyšitá. Na první pohled milá, k dětem hodná, na pohled druhý vypočítavá bestie, která uměla zle kousat a která dobře věděla co a jak se má. Výborný byl i Havelka, který nemá moc štěstí na slušné filmové role. Stejně tak Malý. Tradičně byl bezva i Kassai. Na tomhle filmu obdivuji to, že Hřebejk prakticky v rámci jedné večerní schůzky SRPŠ skvěle natočil devalvaci lidských vztahů a slušnosti a i když se o období nesvobody slovně jen otře, přesto je to hnusné plesnivé dusno těch časů z filmu cítit na sto honů! Výborné! Za 4 buchty bez debat! * * * * ()
Už jsem Hřebejkovi příliš nevěřil, nic jsem od tohoto filmu neočekával, spíše jsem tušil další zklamání. Ale ne! Režisér vstal z polomrtvých. Na malém prostoru jedné školní třídy dokázal zobrazit základní atmosféru strachu, privilegií a handicapů socialismu. Je to věrné, realistické, mrazivé, je to výtečné. ()
Ako povedal Anakin Skywalker v Star Wars III - "If you're not with me, then you're my enemy...". Rovnakým mottom sa riadila skvelo zahraná, no rovnako zákerná učiteľka Drazdechová, ala Zuzana Mauréry, ktorá si z dôvodu konexií na komunistickú stranu robila zo školy a hlavne triedy, v ktorej učila, totálny cirkus, spadajúci ale pod jej tvrdú, diktátorskú ruku. Našťastie sa však našlo zopár jedincov, ktorí sa tomuto totalitnému režimu vzopreli. Dobre sa na to pozerá, no s ťažkým srdcom sa od toho odchádza. Takýmto "ľuďom" hovoril ešte na gymnáziu môj dejepisár "ho*ná v ľudskej koži". Daný typ "človeka" vždy dokázal prevliecť kabáty na záchranu svojej individuality, ale na úkor vlastného charakteru. V politike nájdeme podobných "ľudí" veľa a bohužiaľ nielen v nej. Na česko-slovenskú produkciu naozaj slušná filmarina. ()
Tak toto bolo pre mňa príjemné prekvapenie, opäť jeden Hřebejk, ktorý ma po dlhšom čase dokázal výraznejšie zaujať. Výborná sonda do duše patologicky chorého manipulátora so všetkými možnými dôsledkami. Zuzanu Mauréry síce nemám moc rád, ale tu uznávam, že to hrala výborne, klobúk dole. Bavil som sa celú dobu, a možno to bolo aj trochu poučné. Slušný nadpriemer. 80/100 ()
Reklama