Režie:
Jan HřebejkScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Martin ŽiaranHudba:
Michal NovinskiHrají:
Zuzana Mauréry, Csongor Kassai, Zuzana Konečná, Tamara Fischer, Martin Havelka, Éva Bandor, Oliver Oswald, Peter Bebjak, Richard Labuda, Ina Gogálová (více)Obsahy(1)
Zdánlivě empatická a laskavě vyhlížející učitelka manipuluje prostřednictvím svých žáků jejich rodiči za účelem osobního obohacení, ať už v podobě materiálních výhod, či dokonce vidiny milostného poměru. Nejen z obavy o prospěch svých milovaných dětí většina rodičů třídní učitelce základní školy podléhá a poskytuje jí nejrůznější služby, dárky a jiné pozornosti. Najdou se však tři rodiny, které se rozhodnou učitelce vzepřít a stávající situaci se společně s ředitelkou školy pokusí zvrátit na konspirativní třídní schůzce. Děj strhujícího a velmi aktuálního snímku o síle lidského charakteru inspirovaného skutečnou událostí se sice odehrává na začátku 80. let, ale jde o příběh univerzální, který by se mohl odehrát kdekoliv a v jakékoli době, neboť zkorumpovanost, stejně jako malost a vypočítavost vládnou světem bez ustání. (A-Company CZ)
(více)Recenze (634)
Dvanáct rozhněvaných rodičů podle Hřebejka a Jarchovského si zaslouží jak odsuzující ohlasy, tak i ty pochvalné. Stoprocentní příklon k vykonstruovanému dobovému příběhu na jednu stranu slouží k rozehrání divácky vděčné totalitní podívané ve smyslu „takhle to doopravdy bylo“, na tu druhou zavání příliš vykalkulovaným útokem na diváckou branku. Co dělá z Učitelky jeden z nejpozoruhodnějších snímků Hřebejkovy filmografie od Musíme si pomáhat, však není přitažlivá retro estetika ani výkon Zuzany Mauréry, ale sebevědomá struktura vyprávění. ()
Studie odvahy v totalitním státě. Pro vyjevování charakterů slouží schůze rodičů. Trochu kazatelské a průhledné., plakátové a divadelně sevřené. ()
Příběh o paní učitelce soudružce Marii Brežněvové, kterak jsi omotala nejen děti nebo rodinu, ale i taky ředitelku, což je vlastně celá škola. Zuzana Mauréry v té roli je tak excelentní a výborná manipulátorka, že to mrazí až v zádech. Jo a nebylo by na škodu natočit nějaký český film na dnešní téma školství. Určitě by se našlo spoustu příběhů. ()
Přestože slovenská, překvapivě slušná a velice dobře zahraná Hřebejkovina o učitelce, která je tak trochu svině. Vlastně hodně velká, manipulativní svině. Tématem použitelné i dnes, přestože nejspíš v jiném než školním prostředí. ()
Učitelka je rozhodně jedním z nejlepších filmů z české produkce (respektive z česko-slovenské koprodukce) za rok 2016. Snímek těží zejména z poutavého a ožehavého tématu šikany a využívání lidí během komunistického režimu, přičemž vše je zasazeno do školního prostředí, na kterém se dá dobře projektovat problematika vztahů jak dětí, tak dospělých. Dalším pilířem úspěchu bylo obazení Zuzany Mauréry do hlavní role učitelky Drazděchové, která, jak už někteří uživatelé naznačili, obstojí i ve srovnání s potterovskou Dolores Umbridge - ocenění z Karlových Varů za nejlepší ženský herecký výkon si tedy podle mého zasloužila (i když nejsem obeznámen s konkurencí). Jednotlivé prostřihy mezi schůzí rodičů ve škole a tím, co tomu předcházelo, fungovaly skvěle a už od začátku jsem napjatě čekal na odhalení oné "strašlivé události", kvůli které se toto setkání vlastně konalo. A závěrečná scéna za zvuku nepřeslechnutelného klapotu podpatků mě dostala. Zkrátka moc dobře natočený, napsaný i zahraný film, který ve mně nejednou probudil značnou vlnu zlosti a rozhořčení, a donutil mě se zamyslet nad tím, jak bych se v podobné situaci choval já. ()
Neměl jsem velká očekávání a to je asi hlavní důvod, proč hodnotím tak vysoko. Tento film se mi hrozně líbil, od hereckých výkonů až po styl vyprávění, kdy se střídají různé dějové linky, ale ta hlavní se odehrává na mimořádné rodičovské schůzce a celé to trochu připomíná film 12 rozhněvaných mužů. Za mě palec hore a všem doporučuju. Zuzana Mauréry famózní! ()
Odpad naprosto s čistým svědomím. Marigold to napsal za mne. Herecké výkony křeč, asi dvacet lidí ve třídě je jen stafáž, zbytek hraje škatule a škatulky. Scénář je tak nápaditý, že po asi pěti minutách jsem si řekl, jak to dopadne a skončí, a ono to tak dopadlo a skončilo. Pravda, poněkud mne vylekal ten odposlech před barákem, ale naštěstí je scenárista vrtal a nijak s ním dál nepracuje, jen jako s veselou historkou. Přitom by mne docela zajímalo, zda skutečně všichni soudruzi by po takových odposleších s postojem soudružky učitelky souhlasili, byť měla sestru v Moskvě.Ono totiž, milé děti, i mezi soudruhy probíhal mocenský boj, a taková manda učitelka by se někomu politicky moc hodila. Ale jak říkám, to by scenárista musel umět používat mozek a přemýšlet dál a do hloubky, a vědět o svých postavách daleko víc, než je nutné pro panoptikální divadýlko z toho fuj fuj hnusného období totality. Hele, my měli na škole tři kované soudruhy, a jeden byl skvělý češtinář a mnohé mne naučil, ta druhá byla docela přísná, ale spravedlivá, když jsme nehaněli veřejně systém, a ta třetí sice byla mstivá, ale tak nějak na vlastním, malém písečku obsahujícím maximálně dva žáky celé školy, kteří jí navíc provokativně říkali paní učitelko, místo soudružko. U filmu se dokonce nudila i má manželka, která Hřebejkoviny docela může a k novým českým filmům má velmi, až někdy nezdravě tolerantní postoj. I když filmům - tohle byla regulérní slovenská televizní inscenace roztahaná na mnoho nudných a plochých minut. Během promítání jsem si vzpomněl, jak mne syn varoval, že tam bude asi hřebejkovský a jarchovský inťošsský humor. Byl tam. Inťošské vtipy, které v celém, spíše poloprázdném kině (v den premiéry!) pobavily akorát tu mladičkou dívku s brýlemi, co seděla za mnou. Jinak film začal docela dobře - prolínání dvou děj v jedné třídě, odhalování tajemství, co se stalo, ale odhalení přišlo příliš brzy a bylo takové... pitomoučké. Pak už jen sledujeme cimrmanské defilé postav, jež každá oddeklamuje svoje a jde si sednout, bez chuti, bez zápachu, bez napětí, bez větších vrcholů. Citové vydírání diváka přes dítě působí jak pěst na oko. Psychologicky zcela nezvládnuté, motivace postav nevysvětlené nebo nedovysvětlené, o paní učitelce vlastně nevíme vůbec nic, jen to, co tvrdí ona. Někteří rodiče určitě víc klouzali na hraně, kdy se nechtěli nechat vydírat a učitelku nemuseli, ale zas mysleli na své děti. Ti však žel nedostali slovo. Mno, už vidím ten slet intelektuálních mudrců, co v tom budou hledat paralely, symboliku a jinotaje. Přitom je to jen blbý. ()
Malo to svoje muchy a nebolo to dokonalé, ale vďaka aj za to. Viac takýchto slovenských filmov a dopracujeme sa určite k niečo ešte lepšiemu. ()
Karty sú výborne rozdané a prvá polovica je skvelá. Škoda tej doslovnosti a prílišnej čierno/bielosti v polovici druhej. Mauréry pozitívne prekvapila a Hřebejk s Jarchovským pri svoje (ne)forme z minulých rokov vlastne tiež:) Btw, my už takéto "učiteľkovanie" zažívame aj v škôlke, doba nehrá rolu:) 3,5*/5 ()
Učitelka Drazdechová je ze stejné kategorie jako profesorka Umbridgeová z Harryho Pottera: pod zdánlivě příjemnou usměvavou slupkou se ukrývá svině non plus ultra, které se každý bojí a nikdo na ni nemůže. Všichni jsme se s podobným typem v životě setkali - ať už ve škole nebo v zaměstnání. A jak je vidět i z vyznění filmu, asi se jich nezbavíme nikdy. ()
Už samotný námet otvára prúd myšlienok a silnú vnútornú polemiku. Hŕebejk sa so svojim dvorným scenáristom zhostil úlohy veľmi dobre, v duši diváka dokázali rozpútať predagogický thriller, keď každého vyprovokovali dať si zásadnú otázku: podpísal by som..? Sprvu ma rozprávačský štýl iritoval, čoskoro som však pochopil zámer tvorcov a prijal ho. Zuzana Mauréry bola v úlohe učiteľky vynikajúca, jej opakované repliky, že je po manželovej smrti sama, akoby sa chcela ospravedlňovať za svoje následné činy, posobí až démonicky. Umelecké mapovanie časov dávno minulých, ale na ktoré si dobre pamatám, tak pokračuje a dúfam, že ešte neskončí a tvorivé duo opať dokáže nájsť tému, ktorá zaujme. ()
Jeden z mála koukatelných česko/slovenských filmů v poslední době. Film podle mě utekl jako voda, nenudil, ale na druhou stranu zase tak moc nepřekvapil. Každopádně se jedná o nadprůměrné drama, které se nesnaží míchat více žánrů do jednoho snímku. Po tomhle filmu vezmu pana Hřebejka na milost a dám šanci jeho trilogii zahradnictví. ()
Trochu jsem se filmu obával, ale k mému překvapení je to velmi solidní drama z totalitního režimu, které mně překvapilo velmi povedenou flashbackovou strukturou, která je i celkem neotřelá, a hlavně dostalo výkonem Zuzany Mauéry. ()
Největším problémem Učitelky je vlastně její existence. Ani ne z důvodu již trochu unaveného dlení na kritice normalizace dua Hřebejk/Jarchovský, ale tím, jak v době, kdy je spíš problémem vyklepaný učitel, který ví že za každou nadělenou kuli má přibližně tři minuty na obdržení MMSky s kulkou od rodičů vyhlášeného lempla, je syžet o tyranii rodičů a dětí ze strany pedagoga tak nějak nepotřebný. Hřebejk si umí pohlídat herce, zasazení, rekvizity a dobovou dusnost normalizační bezvýhodnosti. V dialozích znepřátelených stran často používá polodetaily a detaily, čímž buduje dobrou iluzi malého-velkého problému. Výbava interiérů nevypadá jako nanošené čisté rekvizity ze skladu na plac, ale budují dobře iluzi panelákového pekla stuchlých rodin. Bohužel sem tam se některá z postav promění na list scénáře a začne kašlat papír tak vehementně, že není těžký vytéct z celého kontextu a začít trendovat hejt na Jarchovskýho, nicméně celá perverzní variace na 12 rozhněvaných mužů, kde místo o černošského chlapce se charakterní muži přou o to, zdali 5.A bude mít místo tý starý komunistky Drazdechový supl, mi přijde vypovídající o nachcípanosti předrevoluční společnosti, jejíž kříž stále neseme. A pointa anonymní podpisové fronty po tom, co jsem si oddržhubil celý rozhodovací proces, mi přijde dost trefná a zábavná. ()
Ke Hřebejkovo tvorbě jsem v posledních letech dost skeptický. Jeho legendární kousky z přelomu tisíciletí jsou už minulostí a v poslední dekádě zapadl do průměru, ve kterém se potácí celá naše kinematografie. Učitelka není žádným převratným filmem, ale díky mému nulovému očekávání mě celkem mile překvapila. Bavila mě struktura příběhu ve stylu Dvanácti rozhněvaných mužů a ocenil jsem i slušné herecké výkony. Rozhodně nejpříjemnější Hřebejk za poslední roky. 7/10 ()
"Šukat se mnou nemusíš ale tohleto uděláme." Úplně nejhorší a nejděsivější na celém tomhle příběhu je, že prakticky vůbec není důležitá ta doba, v níž se odehrává. Herecky hodně povedené, obsazení velmi zajímavé. Ale suška je slušná čubka, to se musí nechat. ()
Poslední Hřebejkovy filmy mě moc nebavily, tohle bylo díky jinému prostředí, slovenštině a zejména absenci Táni, Áni, idiota a Duška docela povedené dílko. Jinak i přes pár vtipných momentek to určitě není komedie. ()
A tak ako ukážka toho, ako dokáže režim (či systém? - a kiežby len ten komunistický) skurviť človeka a ako sa tento ochotne podriadi, prispôsobí až je z neho nakoniec hybná sila celého svinstva a korumpuje ostatných, takto to zafungovalo skvele, celý čas som nemyslel na nič iné. Čím je to podľa niektorých čierno-biele netuším, je to príbeh svojej doby, ktorá takým sviniam robiť tieto veci umožňovala. Nie každej svini, nie za všetkých okolností, ale ten priestor tu za priaznivej konštelácie bol plne postačujúci. Áno, je to dramatizované, ale žeby sa tu príliš tlačilo na pílu som nezaregistroval. Vadil mi tak vlastne iba záver, malo sa to celé skončiť prípitkom v riaditeľni. To by bola skvelá bodka. (SPOILER - Nasledujúci scénu by som vynechal a ak chceli epilóg, z učiteľky už mala byť riaditeľka... alebo vyučujúca zástupkyňa, ktorá sa v novej triede pýta svojich žiakov, kde pracujú ich rodičia... pretože takáto bezostyšnosť je dodnes bežnou praxou). ()
Vidím to tak, že bude můj komentář dost schizoidní. Na film se mi dívalo vcelku dobře, učitelka Zuzany Mauréry byla na pěst (a to ženy navzdory rovnoprávnosti nebiju) a setkání různých charakterů na třídních schůzkách bylo poučné. Potud tedy klady. Jenže já si svoji základku z osmdesátek ještě docela dobře pamatuji (neuvěřitelné, co?) a vím, že to bylo tak trochu úplně jinak. Život nebyl černobílý ani rudobílý, většinou to byla jedna velká šedá zóna. Jasně, byli tam někteří absolutně záporní (soudružka zástupkyně naší soudružky ředitelky byla fakt snová), ale nikdo nebyl dušínovsky čistý (i když dva případy byly hodně blízko). Každopádně si myslím, že si to scénárista s režisérem hodně usnadnili, a protože šlo o drama- dva kousky. U komedie bych byl benevolentnější. ()
S určitou tezovitostí se u Hřebejka s Jarchovským musí počítat, jinak se ale jedná o příjemné překvapení, sevřené drama, kde se Dolores Umbridge potkala s rozhněvanými rodiči. Sympatické rovněž je, že narozdíl od jiných slovenských filmů nebyla Učitelka předabovaná do češtiny. ()
Reklama