Režie:
Terry GilliamKamera:
Nicola PecoriniHudba:
Roque BañosHrají:
Adam Driver, Jonathan Pryce, Olga Kurylenko, Stellan Skarsgård, Joana Ribeiro, Jason Watkins, Óscar Jaenada, Rossy de Palma, Sergi López, Paloma Bloyd (více)Obsahy(1)
Toby býval idealistickým filmovým studentem. Jeho ztvárnění příběhu Dona Quijota, které natočil v malebné španělské vesnici, mělo obrovský úspěch. Ale to bylo kdysi. Z Tobyho se stal arogantní a cynický režisér reklam. Peníze a sláva ho změnily k nepoznání. A tak zatímco se ve Španělsku snaží dokončit natáčení nové reklamy, užívá si s manželkou svého šéfa. Poté, co se Tobymu dostane do rukou stará kopie jeho studentského filmu, vydává se na místo, kde před mnoha lety svůj opus vytvořil. Zjišťuje, že jeho tehdejší počin měl na obyvatele ospalé vesnice stašlivý vliv. Potkává starého pomateného výrobce obuvi, který se domnívá, že je Don Quijot a Toby jeho Sancho Panza. Toby se ocitá uvězněný v bizarních fantaziích starého pána. Rozlišit realitu od fikce je pro něj stále těžší. V průběhu svých komických a stále více surrealistických dobrodružství je Toby nucen čelit tragickým důsledkům filmu, který navždy změnil naděje a sny malé vesničky. Může Toby získat zpět svou lidskost? Může Don Quijot přežít své šílenství? (Bioscop)
(více)Recenze (168)
Mistr Gilliam je starý blázen, což je v případě umělcově nejen v naprostém pořádku, ale navíc je to možná dokonce potřeba, protože jen tak potom může vzniknout něco, co by se dalo vlastně označit za poctu šlechetnému bláznovství, toho symbolu lásky a upřímnosti, který se dnes již téměř nevyskytuje. Ta zdánlivě obyčejná a jistě také nedokonalá komedie se silnými groteskními prvky v sobě totiž skrývá velmi citlivou duši ukazující ošklivost světa a krásu pravých ideálů a snů. ... Já jsem Don Kichote! 80 % ()
Tento film je donkichotský kousek. Vždyť zde americký režisér mimo jiné brání evropskou kulturu před amerikanizací. Jak se zdá, v tomto světě už lze zmoudřet jen skrze bláznovství. Mne ten film v závěru až dojal a dal mi vzpomenout na písničku Hany a Petra Ulrychových Ideál: https://www.youtube.com/watch?v=00lDzC5cno8 ()
Nepatřím mezi skalní fanoušky Gilliamovy tvorby (popravdě řečeno, nakoukáno nemám téměř nic z jeho filmografie), přípravy jeho projektu inspirovaného jednou z nejslavnějších knih španělské literatury mě tedy nechávaly poměrně chladnou. Když jsem ale zjistila, že jeho nový film budou mít možnost jako téměř první v republice vidět návštěvníci KVIFF, dohnala jsem si alespoň malý restík - dokument "Ztracen v La Mancha". A bohužel nemohu říct nic lepšího než to, že zachycení té největší filmařské smůly v historii kinematografie bylo mnohem lepší než výsledný snímek - od druhé poloviny nekonzistentní pelmel, který mohl skončit jakýmkoli způsobem, ale do srdce mě rozhodně nezasáhl. Třetí hvězdičku přihazuji za výborného Adama Drivera. ()
Don Quijote no está muerto ni matado, Don Quijote vive - donkichotskou vášnivostí jsem posedlý už padesát let. Mám všechna česká a několik španělských vydání, ale zajímám se nejen o jeho "knižní" dobrodružství, ale i o jeho poutavou pouť v čase, od peripetií s druhým dílem, až po současnost. Romantické a idealistické představy, především německé provenience, jsou překonány a (podle mě) i vyvráceny také díky dvěma filmovým "přepisům" v posledním tuctu let. Albert Serra vytvořil film, který mi zcela konvenuje jak pojetím, tak především filosofickým východiskem (eufemisticky řečeno: starý muž na čundru). Terry Gilliam pouští svoji fantazii ještě dále, byť s výsledkem, který již není tak kompaktní ani přesvědčivý, byť metamorfóza jakéhosi bezvýznamného Tobyho v Dona Quijota se neminula cílem (již proto, že ji musel prodělat i Sancho Panza). - A propos, filmů o "starých mužích", kteří uvízli v osidlech každodennosti a chtějí se z nich vyprostit, byla v poslední době natočena celá řada. Don Quijote sobrevive. Pozn.: Poněkud nedůsledné bylo oslovování Dona Quijota: "Done!" Sancho Panzou. Pokud by ho neoslovil: "¡Señor Don Quijote!", tak by nejspíš o něj přerazil dřevec. ()
Možná budu jediná, kdo tomu dá odpad, ale mně se to zdálo totálně a naprosto mimo. A to jsem to viděla na KVIFF 2018 za přítomnosti režiséra, kdy divák automaticky přidá půlhvězdu až hvězdu za tu atmosféru při uvedení a promítání filmu. Ale ne, tady ji spíš uberu. Čekala jsem oslavu kinematografickýho umění, něco s wow efektem, ulítlou (ale fajn) komedii. Ne, mně se tam nezdálo vtipný opravdu skoro nic, a to bych fakt neřekla, že jsem suchar, kterej nechápe tenhle typ filmů. Bohužel, z kina jsem vycházela totálně naštvaná, až jsem byla sama překvapená, že mě nějakej film dokázal tak zklamat a rozohnit. Normálně nad blbym filmem jen mávnu rukou a řeknu si "to ale byla kravina", jenže tohle mě vysloveně naštvalo a litovala jsem, že jsem na takovou filmovou slátaninu zamířila. Už asi nemůžu chodit na filmy s Adamem Driverem, sorry jako, ale vždycky hraje v nějaký kravině. ()
film který zabil Terryho Gilliama...ne,že by "poslední" Gilliamův kousek neměl podařené a typicky Gilliamovské momenty,ale je jich tak málo,že nakonec mohlo zůstat pouze u snu a my se mohli spokojit s dokumentem a pocitem,že Terrymu nebylo přáno...60% ()
Terry Gilliam je pro mě velmi kontroverzní režisérská postavička, která sice našla svůj styl, ale nebojí se do něj zakomponovat spoustu novinek, které jsou pak bohužel na škodu. Mluvím tu o mém předešlém zážitku od Terryho a to Imaginárium Dr. Parnasse, u nějž jsem ráda, že už se mi pomalu vytrácí z paměti. Naštěstí (!) v případě Muže, který zabil Dona Quijota těch novinek nebylo příliš, ač byl příběh trochu překombinovaný, zbytečně dlouhý a v podstatě v jistém směru i naivně natočený. Sice neznám vedlejší okolnosti natáčení tohoto dlouholetého projektu a musím se přiznat, že jsem o něm až do června tohoto roku neměla ani potuchy, ale subjektivně říkám, že z něj mám smíšené pocity, i když z většiny jsou asi pozitivní. Být to na mně, zkrátím tomu stopáž tak o dvacet minut a vystříhám trochu tu závěrečnou párty, která mi nejvíc zkazila dosavadní dobré dojmy ze scénáře. V podstatě ale musí stejně divák přistoupit na to, že je to opět jen upustění Gilliamovy zbrklé a dětské fantazie a že jde vlastně jen o srandu. A sám Gilliam řekl před projekcí ve Velkém sále, že je rád, že tleskáme před filmem, protože po něm už to není taková záruka a nebude se zlobit když tomu tak bude. Když budu chtít ale vytyčit pozitivní body, musím zmínit výkon Adama Drivera, který mi byl před touto projekcí jako herec velmi nesympatický, pak samozřejmě krásné španělské exteriéry a humor, který se sice dost opakoval, ale na mě po celou stopáž docela fungoval. Zatím hodnotím průměrně, protože se pořád nemůžu rozhodnout, na jakou stranu tenhle film spadá víc. KVIFF 2018 ()
Každý potřebujeme svého Sancho Panzu, v každém z nás se skrývá Don Quichote. Kouzelný film, který mě vzal za srdce. Zahráno lehce, s humorem a nadsázkou. ()
Možná se vyplatilo mít nulové očekávání, jelikož mě celé to tragikomické production hell tohoto snímku sotva štrejchlo. Vychutnal jsem tak dosyta audiovizuál, svěží nápady i dobré herecké výkony (Adam Driver je už téměř definitivně můj nejoblíbenější herec třicátník), aniž bych čekal magnum opus. Zároveň ale někdy vládla snímku i jistá rozháranost, nekonzistence, neučesanost, nedejbože jakási tvůrčí bezradnost o směřování snímku, což si lze zpětně vzhledem k produkci vysvětlit. To vše se však v unikátním závěru povedlo dle mého zažehnat. Pro režiséra to musel být svým způsobem, tedy rozhodně ne doslova, hluboce osobní příběh a stejně tak chápu fascinaci Don Quijotem jako archetypem blázna, kterého však jaksi vykupují jeho nezlomné a v podstatě dobromyslné ideály. ()
Tyhle větrné mlýny jsou prosycené osobitým kouzlem, humorem a dobrodružstvím zcela ve stylu Terryho Gilliama. Mám však pocit, že tentokrát se mu to trochu vymklo z rukou. Jednoduše řečeno, forma předčila obsah, což je opravdu škoda. Zvlášť když přípravě filmu věnoval takové úsilí a zjevně šlo z jeho strany o srdeční záležitost. (65%) ()
Úlet, ale ne moc zábavný.. ()
Dobrý. Moc dobrý. Ten film je krásný, stejně jako příběh, který zpracovává. Jsem moc rád, že to Gilliam nakonec dotáhnul do konce, a že je výsledek tak dobrý. Hlavní dvojice je vynikající a i ostatní herci jsou moc dobří. Scéna s větrnými mlýny je skvělá a finále nečekané, dojemné a překvapivé. Jonathan Pryce je geniální a Adam Driver dokazuje, že vážně umí hrát. Ve filmu je náramné množství Gilliamovy fantazie a nápadů, je moc zábavný i dramatický, a ačkoliv to rozhodně není snímek pro každého, já jsem si neskutečně užil, fakt se mi to moc líbilo. A v Gilliamově filmografii jde rozhodně o jeden z těch přístupnějších a lepších filmů. Nečekal jsem nic, ale dostal jsem krásné pohlazení na duši. 75%. ()
Ať jsem zpočátku Adama Drivera nesnášel, tak teď se ho nemohu nabažit. Je to právě on, kdo se jako mezek snaží táhnout tenhle absurdní film, který mi připomínal český paskvil Vyhnání z ráje s Bolkem Polívkou. Ať jsem se sebevíc snažil, tak déle než devadesát minut jsem nevydržel. Škoda. 49 % Celosvětový příjem k 20. 3. 2019: $1,800,000, což je 0,09 násobek rozpočtu ()
Neni moc režisérů, který by byli tak schopný a zároveň tak autorsky autentický, jako je Gilliam - i kdyby mělo zůstat jen u tohodle, šel bych na Quijota rád a byl bych spokojenej jen proto, že jdu na opravdově zajímavej a osobitej film. Imaginárium i Opice mě vodpálily, takže na Quijota jsem se těšil - a očekávání nakonec ten film ještě předčil, i když... Ten film se nezdá: Vypadá nejdřív jako celkem nezávažná skorokomedie se sympatickejma, i když možná trochu pošetilejma postavama a ještě lepšíma hercema, ale ve výsledku podle mě neni vůbec snadno uchopitelnej, a nakonec asi ani to sledování neni nijak odpočinkový - rozhodně to vyžaduje maximální pozornost a člověk si k němu asi musí trochu najít cestu. Z prvních tří čtvrtin jsem byl vysloveně nadšenej a bavilo mě sledovat, co všechno že se to na plátně zrovna děje, ale ta poslední část mě nejdřív trošku zarazila - přišla mi moc dlouhá, moc snová, moc delirická, moc neukotvená, moc blouznivá a bláznivá - takže po konci jsem si spíš řikal Aha, a co teda vlastně z toho? Jenže aspoň pro mě ten film je jako nějakej chlast, kterej se nejdřív po člověku rozlije, ale působit začne až za nějakej čas - nebo jako trojskej kůň, kterej v masce vlastně nevinnýho zvířátka vnese člověku do mozku časovanou bombu, která pak tiká čim dál rychlejc, až najednou vybouchne... a já se nestačil divit, co to ve mně udělalo. Jako všechny další vynikající filmy, tak i Muž mi ani několik dní po zhlídnutí nedává klid a pořád ve mě bují a doutná, pořád mě překvapuje, jak mě napadaj další souvislosti, a pořád nad nim musim přemejšlet. A to jsem ještě Cervantese ani nečet (samozřejmě už prohledávám antikvariáty, teď už to nejde jinak) - nepochybuju o tom, že pak by mě v tom dostalo ještě mnohem víc věcí. A dokonalý jsou i herci - ve výsledku mi absence ani Deppa, ani snad toho Palina, Cleese nebo McGregora vůbec nevadila, protože ústřední duo Driver-Price pro sebe snad bylo stvořený a nedá se ani jednomu (aspoň podle mě) vytknout vůbec nic, oba naopak ty svoje postavy posílaj ještě o ligu nebo dvě dál, než kde by byly jen podle scénáře - a to ještě vůbec nemluvim o skvěle vybraný nejzásadnější ženský postavě, roztomile/krásně/astrálně/děsivý Angelice. (POZOR, TROLEJ) Možná ve filmu Tobyho dohání zrcadlo vlastních hříchů (stejně, jako on dřiv nutil nový role jiným, tak je teď nová role nucena jemu; stejně jako on dřív bezskurupulózně a od základu měnil život lidem kolem sebe, tak stejně tak teď i on je do jinýho života vláčen ideálama někoho jinýho; stejně jako on se choval arogantně ve vztazích, tak teď se lidi odvracej od něj...), ale ze všeho nejvíc je to podle mě o touze uniknout - a o tom, jak takovejhle únik bejvá zhoubnej nejen pro toho, kdo uniká, ale i pro prostředí a lidi kolem něj. Je to o sobectví, který tak moc slepě sleduje svůj cíl, až boří všechno kolem sebe (Toby poprvé - točící studentskej film, a i když zatim ještě bezelstně a idealisticky, tak stejně dává nerozvážně planý naděje a mění/kazí život nejen lidem kolem sebe, ale dokonce celý vesnici jako místu; Toby podruhé - snažící se vrátit se do starejch časů, když hledá místo, kde jako student natáčel svýho prvního a ceněnýho Quijota, ale jediný, čeho při týhle křečovitý snaze navázat na doby dávno minulý je, že celou vesnici jenom podpálí; a Toby potřetí - kdy nakonec právě toho dědu, kterýho kdysi při sledování svejch cílů bezohledně donutil uvěřit, že ve skutečnosti neni obyčejnym spokojenym ševcem, ale rytířem bojujícím za slabý a utiskovaný, a tak ho zabil duševně, tak nakonec tohodle samýho chudáka nechtěně zabije rovnou i fyzicky). Ale donkichotskej duch a donkichotskej princip navzdory všemu žije dál, a tak žezlo přebírá další vtělení důmuslnýho rytíře Dona Quijota a jeho další Sancho, kteří jdou bojovat s dalšími neexistujícími obry, zbytečně zachraňovat další (ne)princezny a soupeřit s dalšími smyšlenými větrnými mlýny. Nebo to je splácení starejch dluhů pomatenym šílencem? Až se na film budu dívat znova (a to bude hodně brzo), budu se víc soustředit i na epizodní roličky - manažer Skarsgard, jeho manželka a Tobyho milenka, otec Angelicy i ona samotná, všechno a všechny si kupující nechutnej Rusák... Protože o tom, že v tom filmu je spousta perliček, který mi napoprvý unikly, nepochybuju ani na vteřinu. Vždyť na tom Gilliam dělal jenom pětadvacet let, žejo. () (méně) (více)
Nejak to išlo mimo mňa. Je to výpravné, zábavné, určite tým tvorcovia chceli niečo povedať a pokial ste nečítali knihu tak toto je celkom dobrá sonda do Quijotovej mysle. Ale nebol som cielovka. 3 z 5 ()
Absolutní mindfuck na pomezí reality a fantazie. Zkrátka klasickej Terry Gilliam. ()
[KVIFF] 25 let. Nebo kolik. A takhle se lid odvděčí mistrovi. Nicméně ať žije subjektivita. Terryho Gilliama jsem nikdy upřímně tolik nemusel. Nebo tedy. Nikdy nenatočil film, který by mě vyloženě nadchl a nebo mne nějak uchvátil. A vlastně ani ne, že bych měl potřebu, některé vidět víckrát. Co si budeme, on Python taky nikdy nebyl nic extrémně skvělého, až na výjimky. (opět subjektivní záležitost). V každém případě jde o to, že tenhle film byl lehce zklamání samo o sobě už jenom proto, že jsem doufal, že to bude nějak první kvalitní podání tohoto literárního skvostu a ještě z důrazem ohledně smrti. To byl dokonalý plán. Nakonec se i tohohle lid vzdal a radši vytvořil něco s paralelou na reálný svět. Což je alespoň originální. Film má hlavně své typicky prazvláštní momenty, kdy vlastně ani nevíte co se děje. Klasicky. A finální zakončení jako takové je i ve výsledku napůl napumpováno satisfakcí a taky mírným zděšením. Ale! Já nevím jak vy. Ale já se bavil. Je mi jasné, že zde nemluvíme o komediálním skvostu, ale já se jednoduše bavil. A především za to mohl naprosto geniální Jonathan Pryce. Kupodivu to pokládám asi za nejsilnější Gilliamův film, co jsem kdy viděl. I když trochu ujetý a zvláštní. ()
Tak to nakonec dokázal. Terry Gilliam natočil po několika letech, svůj vysněný film. Byla to velmi těžká cesta a ještě obtížnější cíl. Už jen kvůli tomu zápalu pro věc, se vyplatí film vidět. To, že vám nesedne, je věc druhá. Tento film není snadnou podívanou, a Gilliam nám to, jako divákům vůbec neusnadňuje. Film vyžaduje velkou pozornost, a není na škodu znát knihu Důmyslný rytíř Don Quijote de la Mancha (můj další knižní rest). Gilliam srší nápady a parádně pracuje s filmem jako sdělovacím médiem. Jeho práce s příběhem je zajímavá, náročná, a pokud se nedostanete do příběhu, tak i trochu nudná. Což, se mě bohužel stalo. Oceňuji všechnu tu práci kolem, ale místy jsem se trochu ztrácel, a bylo pro mě těžší rozeznávat co je skutečnost a co sen, či něco mezi tím. Adam Driver je parádní a opět mě dokazuje, že je to skvělý herec. Jonathan Pryce předvádí herecký koncert a krade si scény pro sebe. Joana Ribeiro si mě získala nejen svou krásou, ale taky svým hereckým výkonem. Jednotlivé scény jsou velmi dobré, ale bohužel pro mě film nefunguje jako celek. Tím samozřejmě neříkám, že není kvalitní, jelikož ty kvality jsou vidět. Jen tím říkám, že mě tolik nebavil a celkem mě to dost mrzí. Muž, který zabil Don Quijota je náročnější film, jenž není pro všechny. ()
Audivizuálně perfektní film, který jsem si (v kině po dlouhé době) maximálně užíval. Adam Driver zatím v životní roli dokazuje, že patří mezi největší talenty současnosti. Byť jsem si výsostně přál si film zamilovat, nakonec jsem do myšlenkového nastavení Terryho Gilliama opět neprostoupil a tak mi nakonec v hlavě utkvělo mnoho krásných výjevů, ale bez pochopení toho, co jimi chtěl autor říct. 6.5/10 ()
Tak přeci se to nakonec povedlo! Vysněný a prokletý projekt Terryho Gilliama je tu - vyplatilo se jej dokončit? Z děje zmizelo cestování časem (to mě třeba zamrzelo hodně), z původního obsazení nezbyl nikdo, těžko si představit, co Gilliam musel podstoupit, aby se dočkal, ale ze všech těch změn poučený divák aspoň tuší... Myslím, že výsledná podoba filmu k nezkrotnému a živelnému naturelu Terryho Gilliama celkem sedí, zároveň je na něm cítit jakási omšelost, únava nebo z nouze ctnost, která nepatří k estetice filmu, ale jde na vrub věkovitosti tématu a všem těm kompromisům, které za ní stojí. Nicméně substituce Depp - Driver a Rochefort - Pryce, tak tam je to myslím bez chyby. 65% ()
Reklama