Režie:
Olmo OmerzuKamera:
Lukáš MilotaHudba:
Šimon HolýHrají:
Daniel Kadlec, Jenovéfa Boková, Vanda Hybnerová, Karel Roden, Eliška Křenková, Martin Pechlát, Miroslav Sabadin, Vojtěch Záveský, Jaroslav Plesl (více)Obsahy(1)
Jak se vypořádají s nečekanou svobodou dvě dospívající děti, jejichž rodiče se vydali na plavbu jachtou po oceánu? Co udělá odloučení s dosud perfektně fungující rodinou? A co když do tohoto rodinného „testu" vstoupí další, nečekaně dramatická událost? (Cinemart)
Recenze (340)
Čtvrtá hvězda je za sympatické klábosení režiséra a producenta v Evaldu. Chtěl bych po každém filmu slyšet mluvit tvůrce, protože snad jenom Zdenda Trošků točí záměrně blbě. Tady se mi líbil informační minimalismus, protože v našich filmech to většinou vypadá tak, že postava žere červené jablko a má větu "to je ale dobré červené jablko." Překvapily mě výkony hereckých juniorů, oproti tomu jsem se znovu utvrdil v tom, že víc než Karlu Rodenovi věřím herectví i cvičené Border kolii. Ten chlap prostě nemá kule, Vanda Hybnerová tu coby manželka byla příjemná asi jako hřeben místo toaleťáku, ale jenom pohledem Rodena rozsekala na maděru. Tomu příště nevolejte, jinak za mě jen tak dál. ()
Podepisuju doporučení, nic si o filmu předem nezjišťujte. Snad ani děj v jedné větě. Právě gradování příběhu je imho jeho velká výhoda. Spolu s civilním herectvím a poměrně jasným autorským záměrem. ()
Docela mě děsí schopnost zdejších uživatelů přirovnávat totální filmový amatérismus k severské kinematografii, ()
KINO Art s účastí producenta (Jiří Konečný), kameramana (Lukáš Milota) a dvou půvabných hereček (Jenovéfa Boková a Eliška Křenková)/// Obsazení 9/10 Děj 7/10 Hudba 6/10 Kamera 9/10/// PLUS: poměrně originální režie, tvůrci se nebojí odvážných scén, především v první půlhodině zaujme střihová skladba a navazování scén, působivé bylo prolínání záběrů, celkově výborná kamera, uvěřitelný herecký projev všech přítomných MÍNUS: méně poutavý a občas až nevýrazný hudební doprovod, častěji používána diegetická hudba (přímo ve filmu-diskotéka, televize), byly scény, kde mě hudební doprovod chyběl, film rozvijí závažná témata (ztráta rodičů, dárcovství, otcovství, ztráta Oty-rodinného mazlíčka) přitom na mě nepůsobil emočně silně, může být kladem že neměl snahu emočně vydírat, herecký projev Karla Rodena byl na můj vkus až moc civilní./// Shrnutí:Film Rodinný film je především artový film. S názvem, jak vidno, bude snímek zřejmě zápasit. Může mít tu výhodu, že se dostane do širšího povědomí diváků. Stejně tak mu pomůže obsazení, psí představitel i komerční plakát. Přitom nerealizované plakáty bych zařadil mezi to nejlepší co by mohlo být u českých filmů k vidění. Osobně doufám, že bude mít snímek komerční úspěch. Zasloužil by si to nejen kvůli talentu mladých tvůrců ale především proto, že se jedná skutečně o kvalitní film, který se nebojí přijít s originálním přístupem./// Celkem 76%/// ()
Sladko-trpké poňatie filmu skutočne pasovalo. Určite vedel pobaviť a taktiež aj donútiť diváka zamyslieť sa nad situáciami, ktoré môžu postretnúť i jeho samotného a jeho rodinu. Na česko-slovenské pomery kinematografie hlásim nadmernú spokojnosť a fakt dobre som sa bavil. ()
Samotný název sliboval průměrnou zábavu pro průměrného jedince. Anotece přislíbila něco víc, anotace lhala. Za nejzajímavější nápad celého filmu bych označila hru na odvahu ve výtahu, což je hodně málo. ()
Hojnost natahovaných záběrů (ne)zaplácne mělkost zápletky a zůstanou jen pořádné artové kudrny. Rozumným řešením, jak se zbavit nudného a zdlouhavého procesu, by bylo film pojmout coby půlhodinovou povídku. Ano, ponechat odhalené kozy Elišky Křenkové i vyždímané pytlíčky Vandy Hybnerové, ochránce psích plemen nechat v nejistotě a ukázat světu, že i český film má na působivou kameru a atraktivní dovolenkové destinace. Jen v žádném případě by neměl devadesátiminutový snímek působit dojmem tříhodinovým. Nejdříve se ve vlnách oceánu ztratí Roden s Hybnerovou, působí to strašně depresivně, už jsem si uvazoval smyčku, ejhle, náhle je dvojice živá a zdravá, jen je nezdravě opálená v obličeji, a bez dalšího vysvětlení se ocitá ve své domovině. V druhém dějství se rozjíždí další deprese, na ostrově umírá hladem, vyčerpáním a steskem rodinný pes, ejhle, je v posledním tažení, ejhle, film končí scénou, kterak si Robinsoni přebírají psa živého a zdravého. Jediným dramatickým prvkem filmu tak zůstává zjištění, že Roden není tata svého filmového syna. Tenhle úsek se až příliš nápadně podobá staršímu snímku "Operace mé dcery". Abych nezapomněl, mládež se po odjezdu rodičů baví - máme zde dvě cesty výtahem v úplné nahotě, neretardovaný studující syn se doma prohání na koloběžce a působí s ní lomoz, což vadí sousedům, hraje se flaška, jde se na diskotéku, dozor nad nimi si bere Martin Pechlát. Slovinec Olmo Omerzu je člověk, od něhož nějaký jiný film ani vidět nepotřebuji. Jedna jeho artová onanie mně bohatě stačila. 5/10 ()
Nedávno som čítal istú poloironickú polemiku na tému české milostné vzťahy očami cudzinca, žijúceho v Čechách. V podstate sa to príliš nelíšilo od filmu Rodinný film. Akoby naši západní susedia potrebovali na pravdivé komentovanie ich štýlu života cudzokrajný pohľad. Vtedy môže byť objektívnejší. Omerzu urobil od debutu riadny kus vpred a má k tomu slušný scenár, jedno očakávané herecké eso a niekoľko neočakávaných hereckých es vrátane psa. Omerzu necháva veľa priestoru na premýšľanie a možno aj alternatívne významové vysvetlenia viacerých okolností. Nečakané prekvapenie. ()
Na naše poměry hodně nadprůměrné. Opravdu výborná podívaná. ()
Olmo Omerzu možná není dokonalý scenárista, ale ví o čem chce točit a má promyšlené, jak by to mělo na diváka působit. A evidentně na jedničku zvládá práci s herci. Takže si film vědomě udržuje od postav trochu odstup, protože nechce být řadovým melodramatem, a z emocionálního hlediska z toho nejlépe vychází pes. Ale v každém případě je to film, který mi za pár dnů nevyšumí z hlavy (90%). ()
Jiný film. Obsazení se mi až na Karla pozdávalo, u něj prostě nevím, ten jeho lajdáckej projev už se pomalu začíná zajídat. Překvapila Vanda a její vnady na skypu a mužské oko potěšila výtahová hra (konečně nápad ze života) v podání Elišky Křenkové. Některé její scény jsou hodně vzrušující, v tomhle filmu se na ní moc pěkně dívá. Psí dobrodružství je něco navíc (pozitivně, některé záběry jsem obdivoval), ale jednoznačnou devizou filmu je to neustálé napětí způsobené tím, že nevíte, jak to vlastně je, a taky překvapeních je tu dost. Na otázku, jestli Daniel Kadlec, říkám jasné: ANO (byl dobrej) ()
Moderní festivalový film. Svým chladným minimalistickým stylem možná až příliš připomínající severskou kinematografii, Omerzu nicméně dokázal svému rodinnému dramatu vtisknout pevný svébytný tvar, který jednoznačně vyčnívá nad současnou českou produkcí. Realismus, civilní herecké výkony a, co nejlépe, příběh, který dokáže vydolovat emoce i překvapení. ()
Příšerně nudné, prvoplánově rádoby artová slátanina, která ačkoli neosobní a chladná pojede na city, však na city méně pozorného diváka, poněvadž jiný ví přesně, o co jde. Mladé herky z pana režiséra sice uchcávají "och toť geniální vizionář!!!" , já jim jejich nadšení neberu, ať se daří, děvenky! No mně se takto vykalkulované scénáře nelíbí. Zlaté Mádlovo Pojedeme k moři nebo Na střeše. Tam vidím mnohem větší potenciál, který možná souvisí s lepší znalostí českého publika. Laskavou poetiku, kterou do svých filmů jemně dávkuje je čímsi, co já osobně ráda ocením. Ano, chválím režijní a scénáristickou práci Mádla. To jsou věci, co? ()
Rodinný film vyžaduje divákovu mimořádnou vnímavost a soustředěnost. Film má rafinovanost s dovedně skrytou ironií zabírá navenek prostě, hrdinové se chovají civilně, i ve vypjatých chvílích bez hysterie. Rodinný film je tichý, střízlivý a neuspěchaný – v dlouhém prologu možná až příliš.Jenovéfa Boková coby jeho starší sestra zosobňuje nutnost přijmout ze dne na den odpovědnost dospělého člověka.„Všichni jenom zaháníme nudu,“ zazní z úst generace, která si neví rady s nabytou svobodou. A sotva se dočká jejích projevů, najednou se instinktivně stahuje zpět k rodinným poutům. Pocitová pouť předvánočním bezčasím se sice trochu vleče, nejspíše však záměrně: jako by chtěl Omerzu diváka ukolébat, než rázně přepne z poklidu do tísně a z pražského mikrosvěta. Právě ztracený domácí mazlíček, jediný, kdo své city nemění, se může stát poslední šancí, jak stmelit rozklíženou rodinu.V jistém ohledu je režisérův první film silnější: v jednotě místa a času kráčí vpřed neústupně, jedním tahem, s gradovaným napětím a zjevnější porcí humoru. Kdežto Rodinný film si vypomáhá trochou umělé konstrukce nehod i náhod, jen aby mohl kruh vyprávění uzavřít. Přesto platí, že jde o snímek zvláštní, ojedinělý a účinný. ()
Zápletka podobná jako v Rudolfově příběhu. Při bloudění borderky pralesem jsem přemýšlel, že bych si udělal výlet do botanické zahrady :-) ()
Na tuzemské poměry opravdu hodně kvalitní drama, přestože tady opět končí v modré, které je ve svých botách vážně silným zážitkem s mnoha nečekanými dějovými zvraty a špičkovými výkony. Jenovéfu začínám mít vážně rád. ()
Jestli si pan režisér chtěl natočit dětské porno, spletl si trochu škatulky a parketu. Artovými střihy a záběry se dětské porno netočí. Jinak bych chtěl vidět dětičky někde kdovíkde (taky jste měli problém zjistit, jestli odletěli rodiče, nebo děti?), jak si k obědu popíjejí víno, jezdí nazí ve výtahu... (pro jaké rodiny je vlastně film určen? Pro horních deset tisíc?) A rodiče pak v pohodě na jachtě skypují rovněž nazí... Takže možná i gerontofilní porno... Osobně si myslím, že režisér by měl navštívit svého psychologa a sexuologa a nezatahovat do svých problémů diváky. Kašlu mu na ně. ()
Český film občas zvedne laťku úrovně kvality a výsledek stojí nejen za zhlédnutí, ale taktéž zamyšlení. Tentokrát více než jindy(e) bylo příjemné sledovat nedobrovolné putování rodinného psa, nakolik zvládl porvat se s přírodními živly a neznámým prostředím, aby pak trauma netrauma stmelil člověčí rodinu s radostí sobě vlastní a bez nároku na odměnu, natož sebemenší vděk. 🐕 😎 Kino na hranici ()
Milhouse sirotkem v české celovečerní verzi. Fungovala na mě ta všudypřítomná melancholie první poloviny, tvořená dobrou kamerou a mrzoutstvím "dětských" postav. I tak mám ale výhrady v podstatě ke všem (lidským) hercům. I Rodinný film totiž trpí tím podivným nešvarem českých filmů posledních let, kdy herci hrají prkenně, jakoby snad hrát ani neuměli (to se týká i Karla Rodena, který se v mých očích podobnému nešvaru vždy celkem vyhýbal). Paradoxně je tak jednoznačně nejpřesvědčivější postavou pes Oto (v podání několika psích herců). Z pohledu české tvorby bezpochyby zajímavý film, bohužel nijak zázračný. 6/10 ()
Celkem chápu proč, Jenovéfa Boková v rozhovoru pro magazín Práva uvedla, že Rodinný film je depka. Neřekl bych depka až na dřeň na jakou jsme zvyklí na sever od nás, ale i tak emoce a překvapení s divákem zacloumají. Slušně zahrané, zvláště Eliška Křenková na sebe v kombinaci s Pustinou výrazně upozorňuje. Pokud jde o výtah, dobrý podnět, jak zahnat listopadovou nudu a šeď. Psí dějová linka byla dojemná a srdcervoucí. ()
Reklama