Režie:
Claude SautetKamera:
Jean-François RobinHudba:
Philippe SardeHrají:
Emmanuelle Béart, Michel Serrault, Jean-Hugues Anglade, Claire Nadeau, Françoise Brion, Michèle Laroque, Michael Lonsdale, Charles Berling (více)Obsahy(2)
Nelly (Emmanuelle Béart) je krásná, mladá Pařížanka. Není příliš šťastná, neboť nemá stálou práci, dluží za několik měsíců nájemné, a navíc její manžel je také bez zaměstnání. Na rozdíl od ní však práci nehledá, odmítá příležitostný výdělek a většinu času tráví na pohovce před televizí. Náhodně se Nelly seznámí s panem Arnaudem (Michel Serrault), mužem o mnoho starším než je ona, který byl kdysi milencem její přítelkyně. Ten jí nabídne okamžitou pomoc a navíc i práci. Píše knihu o svém působení ve francouzských koloniích. Po krátkém váhání Nelly přijímá peníze i práci. Zaplatí dlužné nájemné a odchází od manžela. Je smutná, ale volná. Arnaud je velmi distinguovaný, vzdělaný muž, který ve svém životě prošel mnohým, a tak mezi ním a Nelly vzniká podivuhodné křehké pouto. (Česká televize)
(více)Recenze (35)
Tohle je velmi zajímavej kousek, jehož největší síla spočívá v pocitech, který vzníkají s dobrých dialagů,ale především ve vynikajících hereckých výkonech madam Beart a pana Serraulta. Jejich společný scény jsou typickou ukázkou perfektní francouzský herecký školy, kdy vzájemný pohledy dokážou mít v sobě větší obsažnost než tuny keců. Filmařská lahůdka pro fajnšmekry a filmový frankofily současně. ()
Veškerá síla tohoto filmu tkví ve dvojce Serrault a Béart. Ten jejich vztah neměl obdoby a celé se to točilo ohledně toho, jak šarmantně se oba k sobě chovají. Od toho se odvíjí i veškeré pozitivní nálady a pocity, který tento film přináší. Hra očima je tady dost zřejmá. Poctivá Francie, u mě ale s problémem, že jsem se nedokázal přenést přes tu filmově až moc poklidnou atmosféru. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $1,035,000║Tržby Celosvetovo $5,000,000║ ()
Můj pátý Sautetův snímek a tentokrát s pěti hvězdičkami váhat nebudu. Zatím jsem si říkal, že tomu stále malinko chybí, ale v tom to právě bylo! Sautet je geniální svojí obyčejností - ovšem tou nejkrásnější možnou. Tato "komedie nejistoty", jak jí sám Sautet nazval, je ale skutečnou perlou. Setkání kultivovaného, starého, dobře situovaného staršího pána (Michel Serrault) s mladou ženou (Emmanuelle Béart), pokořovanou lhostejností svého muže i finančními starostmi. Ona mu přepisuje na počítači jeho rukopis a při tom se vytvoří neskutečná blízkost - trochu rozmarná hra, spřízněnost duší. Vrcholem je scéna, kdy si Arnaud prohlíží spící Nelly. Nic se nestane, ale je v tom úplně všechno!! Žádná láska - neříkám, že se mi nelíbí nejrůznější filmová zpodobnění lásky - sám Sautet je v tomto oboru mistr nad mistry. Ale tady je to něco víc - absolutní DŮVĚRA, ta nejkrásnější, nejčistší důvěra, která i mně vhání slzy do očí. Důvěra, která je ovšem tak hluboká, že vlastně nemůže mezi lidmi fungovat a musí vztah ukončit. Sautet jako nejlidštější režisér a Emmanuelle Béart jako ta nejhlubší a nejsilnější (o jejím něžném půvabu a kultivovanosti není pochyb) žena současného filmu. ()
V krátké době je to už druhý snímek od Claude Sauteta, který jsem měl možnost vidět, a mám pocit, že ode mě pan Sautet dostane přezdívku Uspávač hadů. Připadám si jako někdo, kdo jde na návštěvu, klepe a vůbec mu neotevřou. Ten film se mnou nekomunikoval a nijak jsem do něj vůbec nebyl schopný proniknout. Můžu mluvit o půvabech Emmanuelle Béart, o zralém herectví Michela Serraulta, ale o filmu vlastně nemám co sdělit. Byl mi naprosto ukradený, stejně jako jeho postavy, jejich dialogy a veškeré dění na obrazovce. Po pár desítkách minut jsem začal z nudy pročítat staré noviny pohozené na stole a zoufale hledal, co by mě vytrhlo z letargie. Ten film není žádný brak, není mizerně natočený, je pro mě jen zoufale nezajímavý. Celkový dojem: 25 %. ()
Kterak stárnoucí soudce a obchodník Arnaud poznává talentovanou opisovatelku Nelly. Velmi jemně podaný příběh s francouzskou noblesou. Nic tomu nechybělo, devadesátá léta se vyznačovla touto formou příběhů, vzpoměňme slavnou Červenou barvu, chtěli se odlišit od sedmdesátých a osmdesátých let, natočit jiné, než tuhé kriminální příběhy a akční filmy. Sautet je toho důkazem. Šlo mu, na co sáhl.. jeho poslední dílo. ()
Ten film plyne přirozeně jako život. Špičkové herecké výkony, kdy herci se na sebe nesnaží upozornit a trumfovat se, ale pocitvě odvádějí každý krok své role, scénář, jako by ani nebyl napsaný, ale vytržený ze života, režie, která se pokorně poddává příběhu, prostě lahůdka. ()
Béartová nahradila Rominu se vším, co k tomu třeba, s křehkostí, šarmem i krásou. A tak mohl Sautet zase natočit docela obyčejný příběh, který opět nebyl banální. ()
Emanuelle Beart v niektorých filmoch pôsobí ako jedna z 10 najkrajších žien sveta, ale Sautetovi maskéri sa rozhodli, že pre jeho film o hodnotách duše a priateľstva z nej urobia klasickú šedú myš. S jej tvárou to tak úplne nejde, takže sa vybláznili na nevkusných svetríkoch. Vo filme sa síce prekvapivo mnoho rozpráva, avšak to podstatné je vyjadrené pohľadmi a mimikou tvárí. Nechcem tvrdiť, že Nelly a pán Arnaud je priemerný film, mne ale v závere chýbal pocit katarzie, alebo aspoň pocit spriaznenosti s postavami a ich rozhodnutiami, ktoré tento pocit mali vyvolať. Tým nechcem povedať, že sa režisér mal ubrať sentimentálnou cestou a doslovnosťou, vyžaduje však od diváka maximálnu empatiu s postavami. ()
Prekvapujúco sympatický film s jednoduchým dejom, uveriteľnými obyčajnými dialógmi a dobre obsadenou Emmanuelle Béart v hlavnej úlohe. Uvedomujem si, že nejde o žiadne prelomové dielo, ale rovnako si uvedomujem, že filmov, ktoré ma neohromia, "iba" mi poskytnú poldruhej hodiny príjemného zážitku nie je nadbytok. ()
"Trápiš sa? *Hrozne! *Konečne ťa to postihlo...*Som asi trošku oneskorený." Veľmi trefná konverzácia vystihujúca mnohé v tomto filme, čo zostáva nevypovedané. Film som si pôvodne vybrala kvôli jeho sympatickému názvu. Hlavná hrdinka sa totiž volá rovnako ako moja dcéra. Vôbec však túto voľbu neľutujem. Tento typ filmov mám rada. Príbeh starého pána a jeho mladej "zapisovateľky" Nelly je kľudný a pomalý napriek tomu je plný života a emócii. Jednoducho správna voľba. Videné v rámci Season Challenge Tour. ()
Filmová výzva v karanténě - oblíbené herečky, Emmanuelle Béart. Francouzský film ve všech významech, pod nimiž si FRANCOUZSKÝ FILM dokážu představit. Všechno funguje, všechno je autentické, psychologicky správně rozpracováno, a i když se zdánlivě nic neděje, děje se a hodně. Emmanuelle Béart i Michel Serrault rozehrávají solidní komorní drama o nečekaném poutu mezi dvěma lidmi, jejichž životní osudy se náhodou protnuly. Film, jenž mě moc potěšil. Emmanuelle a její Nelly rozzáří všechny mužské obličeje, které s ní přijdou během 100 minut do kontaktu. ()
V jednoduchosti je krása a tento film je krásný hned ve dvojím provedení. Když má tvůrce cit pro film, dokáže i z jednoduchého, místy banálního příběhu vykouzlit oslňující podívanou stojící výhradně na silném herectví a funkčních dialozích (viděno v českém dabingu). Poutavost některých scén byla neodolatelná, např. když sledujete rozhovor Arnauda s Nelly. V hlavním záběru je on a ji divák může sledovat v odlesku zrcadel, krásná hra pohledů a očí. Ovšem hlavní jednoduchou krásou tohoto snímku je Nelly v podání neuvěřitelné Emmanuelle Béartové, naprosto neodolatelná ženskost v každém detailu. Velká část francouzských hereček jsou nádherné ženy, ale Emmanuelle, ač hrála "šedou myšku" zcela obyčejnou ženu, je svou jemnou ženskostí někde úplně jinde, pro mě určitě. "Každý touží po lásce, ale když ji potká, zalekne se. Najednou se jí bojí". Film to není pro každého, jen se zde mluví a všecho tak poklidně plyne. Nikde nic nebouchá, nikdo nesouloží, krev nestříká a nikdo vulgárně nenadává. Kdo tyhle věci ve filmech nepotřebuje, určitě si tento příjemný kousek užije. Na plný počet to asi není, ale jako poděkování, že jsem díky němu objevil Béartovou (a patrně i Sauteta) jdu do plných. ()
Oba hlavní představitelé působí poněkud chladně a odměřeně, z věkem unaveného pana Arnauda jde však cítit větší jiskru než z mladší, jakoby znuděně životem se plácající Nelly. Je to hlavně Arnaud, kdo udává tón jejich společných pracovních setkání, při kterých oni dva dohromady rezonují velice dobře. Sledovat je spolu je zábavné a čas s nimi strávený rychle uteče. ()
Prostě jako z běžného, průměrného života každého z nás. Příběh se neuvěřitelně vleče bez jakýchkoliv emočních výchylek k neuvěřitelně obyčejnému, řekl bych plytkému, nedokončenému konci. ()
Film bez akýchkoľvek experimentov, nových postupov, umelecky i pocitovo úplne obyčajný. A práve tým výnimočný a originálny. Absolútna pokora, čistá radosť, dokonalý obdiv. Klaniam sa a ďakujem ! ()
"Jste celá mokrá !!" - "To nevadí !! Mám déšť ráda a navíc jsem trochu namazaná !!" ;) ()
Toto bola taká milá konverzačka, pri ktorej sa človek započúva do prívetivých a ľudských dialogov, pri ktorých má prijemne mrazilo. Ale idem od začiatku. Najprv je tu zoznámenie krásnej a očarujúcej mladej Nelly s trocha ustaraným a smutným starým pánom. A tak sa títo dvaja spoznali, on jej podal pomocnú ruku a ona ju prijala. Je to cele tak krásne jednoducho vyrozprávané, že ako keby som nepozeral film z hercami, ale nejaký reálny dokument. Celkom som neprišiel na to, že o aký vzťah sa medzi nimi jednalo. Lebo jedna scéna, kde Nelly spí a starý pán, si sadne a bez čo i len nejakého náznaku túžby, ju len sleduje a keď sa Nelly precitne, žiadny stres či hnev z jej strany, ale len krásna oddanosť a hlavne dôvera. A práve o tu dôveru v tomto filme ide predovšetkým. Samozrejme Nelly bola rada, že sa o ňu niekto zaujíma a nič od nej nevyžaduje a ona mu dáva pravú spoločnosť do pochmúrnych bežných dní a on jej zas dáva útočisko, aby si mohla svoj život dať do poriadku. Ich bežne rozhovory v kaviarni boli nádherne a to snímanie kamery, keď v jednom zábere sa objavila Nelly dvakrát, keďže išlo o ňu a o odraz jej v zrkadle. Hovoril som si, že čo sú tam dve podobne vedľa seba herečky? A až potom som si uvedomil, že to je prenádherná hra kameramana i režiséra. Michel Serrault hrá štandardne, lebo u neho som už zažil viaceré blaživejšie postavy, ale tu sa musí držať skrátka a byt nielen kultivovaný, ale i na urovni. Takže celu pozornosť si na seba strhla Emmanuelle Béart, lebo jej postava bola sčasti smutná, sčasti priateľská a zahrala to tak precítene, že vo veľa momentoch si myslím, že to nehrala , ale žila. Ale všetci herci sa k postavám hodili a nebolo tu postavy, ktorá by bola zbytočná. Aj keď sa jedna o časté dialógové či debatne momenty, vobec film nenudí. Je krásne pútavý, pôvabný i záživný. Silné 4*, ale určite si tento film ešte budem chcieť minimálne raz pozrieť, či som mu celkom nekrivdil s tým hodnotením a potom sa uvidí. ()
Na jednu stranu se na ty dokonalé, elegantní postavy, co neztrácejí glanc ani v případě, že dostanou kopačky a jsou korektní za každé situace, docela hezky koukalo, ale postupem času mně začala trochu lézt na nervy unylost hlavní (i když krásné) hrdinky. Interakce mezi ní a charismatickým panem Arnaudem byla sice fajn, ale kdykoliv se ti dva od sebe odloučili a příběh se začal soustředit na její milostné pletky, přistihla jsem se, že se celkem nudím. Takže příjemná podívaná, ale nějak zvlášť odvázaná jsem z toho zas nebyla. ()
S reziserom Claude Sautet-om mam velky problem, hlavne s pochopenim jeho filmov. Film je to priserne nudny, pribeh o zenskej, ktora stratila pracu podla mna nestaci na film /to fakt mozno uz natocit film aj o hnojeni zahradiek alebo poli/. Sautet je len rutiner, filmu chyba vyraznejsia dejova linia, zapletka a herecke vykony. Akcia ziadna, styl to akysi ma, ale po pozreti film vysumi rychlo do prazdna. 50 % ()
Reklama