Režie:
Don ChaffeyScénář:
Beverley CrossKamera:
Wilkie CooperHudba:
Bernard HerrmannHrají:
Todd Armstrong, Nancy Kovack, Gary Raymond, Laurence Naismith, Niall MacGinnis, Patrick Troughton, Nigel Green, Honor Blackman, Jack Gwillim, John Crawford (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Klasický příběh řecké báje o Jasonovi, který hledá pověstné "Zlaté rouno", nabízí divákům řadu soubojů s obludami jako harpyje, hydra nebo obr Talos. Proto s Jasonem musí na Kolchidu cestovat také nejlepší bojovníci v čele s Herkulem. Chrání je bohyně Héra. Ve své době byl film ceněn pro kvalitně udělané triky. (oficiální text distributora)
Recenze (116)
Vynikající výpravná báj ve stylu "Sindibád a ..." nebo "Souboj Titánů" (starý). Kdo má rád podobné snímky, určitě nesmí vynechat tento dobou sice poznamenaný, ale na kvalitě neztrácející film. 85% = 4/5 ()
Výpravná antická báje o cestě Jásona a jeho společníků za zlatým rounem, kterou lehce nad průměr povyšuje práce trikařské legendy Raye Harryhausena (Zlatá Sindibádova cesta, Souboj titánů atd.). Některé triky jsou působivé, některé mile naivní, ale Harryhausenovou poznávací značkou jsou hlavně jeho rozpohybované figurky - oživlá Héfaistova socha, útočné harpyje, semihlavý dračí strážce rouna a ozbrojení kostlivci dělají z tohoto filmu stravitelnou podívanou a částečně mažou handicap v podobě skutečnosti, že Don Chaffey není príliš schopný režisér. Celkově tak tři* a půl. ()
Já si myslím, že mám hodně filmů a pohádek spojených s dětstvím. Ale nejvýraznější to bude asi u téhle řecké epopeje, která mě vždycky dokázala učarovat nádhernými triky, na které je i dnešní digitál krátký. ()
║Rozpočet $1milión║ /80%/ ()
Klasika viděná v mládí, která nestárne stejně jako Souboj titánů. Na svou dobu neuvěřitelná atmosféra a triky, které i dnes dokáží okouzlit na úkor "dokonalých" potvor z jedniček a nul. ()
Jsou zde stejně kvalitní triky jako o 20 let později v Souboji Titánů a solidně jsem se bavil. Jen nevím proč Hérakleovi táhne na padesátku. ()
Snímek který je o skoro dvacet let starší než podobná klasika Souboj Titánů, a snímek který se této klasice v mnoha ohledech vyrovná a v některých dokonce možná i předčí. Neříkám a ani nevylučuji že se režisér Desmond Davis, nenechal tak trochu tímto filmem v pozdějších letech inspirovat, samozřejmě v područí svého trikového animátora a producenta, pro kterého si myslím že to byl jeden z nejambicióznějších projektů. Po trikové stránce od klasika Raye Harryhausena (20 milionů mil od Země, Gulliverovy cesty, Tajemný ostrov, One Million Years B.C. plus dvě Sindibádova dobrodružství) je tento film opravdu dokonalý a není toho opravdu mnoho co bych mu zde s jistou opovážlivostí vytkl. Ano jak už bylo psáno v tehdejší době to byly téměř revoluční a značně působivé triky, ale myslím si že i v dnešní moderní počítačové a digitální době si tento film dobře obstojí a svého věrného fanouška si vždycky najde a potěší ho. Atmosféra filmu je hodná vskutku kouzelného anticko-epického pohádkového příběhu plného dobrodružství a fantazie, kde dobro nakonec zvítězí nad zlem. Miluji antické příběhy a filmy jakbysmet, takže mě kolikrát nezáleží ani tak na kvalitě jako na samotném příběhu který zde byl dobrý. Ale za Jásona, Herkula, Heru ale také za trikové harpyje, to obrovské zvíře s hlavami sedmi hadů, jedovatou hydru, a pak především za bronzového obra Talose a útočnou armádu skoro neporazitelných a nesmrtelných koster dávám přeci jenom za 4,5/5*. ()
Adaptace řecké báje, která vlastně postrádá konec (nebo lépe řečeno pokračování - cestu zpět a zúčtování s otcovrahem) a upřímně řečeno mě ve své druhé půli už moc nebavila. Přináší ale na svojí dobu triumfální Harryhausenovy triky, které sice zastaraly, ale pořád mají do sebe víc, než drtivá většina triků dnešních uměle počítačovych... Miluju kostlivčí děti dračích zubů! [HD] ()
Poněkud papundeklově působící spektákl s až příliš viditelně kašírovanými kulisami, hereckými výkony i triky a speciálními efekty. Každopádně však divácky vděčné téma, byť až příliš >ryze hollywoodsky< (s ohledem na dobu vzniku z dnešního pohledu řekl bych až trošku úsměvně) uchopené i odehrané, takový prostě zábavný (spíše se tvářící >jako< - než skutečný velko-) film s partou vysmátých bohů na Olympu a jednou štrapácí lidského hmyzu za zlatým rounětem... :-) . . . Nebýt však až bujné barevnosti a širokoúhlosti obrazu, člověk by měl pocit, že hledí na film tak o třicet let starší. Dlužno ovšem přiznat, že jde o dílko docela zábavné a tak - pokud nejste až tak pevní v mytologii - je to prostě výborná, byť už časem notně poznamenaná oddechovka. . . . Tři a půl hvězdičky tedy za všechny ty mýty a kouzlo příběhu, za film jako takový však s lehkým smutkem a v dobrém rozmaru zaokrouhleno dolů... ()
Koukám, další rest. Tohle je samozřejmě Harryhausenova klasika. Souboj titánů mám sice radši, ale stejně, když si vzpomenu, jak jsem poprvně vejral na souboj s Talem nebo šermovačku s kostlivci, tak si vybavím ten závan dobrodružství, romantiky a toho pravého hrdinství bájných reků. Film dělaný s radostí a poctivostí. ()
Pečení je radost, Hera je pečení, pojďme se tedy podívat, co velká Bohyně másla upekla v Thesálii potažmo v Kolchidě. "Kéž neprolétla, plujíc v dálnou Kolchidu, loď Argó nikdy jícnem temných Symplégad. Kéž neskácel se nikdy v lesích pélijských smrk pod sekyrou, aniž vesly ozbrojil kdy ruce reků, kteří rouna zlatého šli dobýt Peliovi!" Jak se hezky civilně k tématu vyjadřovalo obyvatelstvo obou zúčastněných zemí ještě dlouho poté, co už se po Kolchidě z Argonautů nemotal jediný (nezaměňovat Argonauty s agronomy, i když i setí a sklizně se tu dočkáme). Bájná Kolchida evidentně po ztrátě rouna přestala být tou zemí míru a štěstí, kterou bývala, když se jim tam ještě ostatky zlatého berana povalovaly. Loď Argó byla skutečně přehlídkou šampionů své doby, testosteron z toho přímo kapal. A ač mám, pochopitelně, která žena by neměla?, poměrně hodně výhrad k Iásonovi, který se nakonec projevil jako bezcharakterní hajzl (film končí akorát včas), musím uznat, že fešák to byl, stejně tak se ale rodičům povedl Pelias a Hylas a vlastně nakonec i poněkud vyšeptalý Héráklés měl něco do sebe. Médea byla jedním slovem sošná. Drak byl působivý, i když z dílny stejného tvůrce se mi víc líbil jednohlavý drak v Sedmé Sindibádově cestě. Kostlivci byli báječní, i když moje šťouravá dušička si nemůže odpustit poznatek, že mandibula na kostře jen tak silou myšlenky držet nebude a taky mi není jasné, jak může oživlou kostru poškodit meč vražený mezi žebra, že po takovém zákroku zemře podruhé (potažmo jako nemrtvý poprvé). A pak, ale to už je vyšší dívčí z logiky - kostlivci podle toho, co pronesl král Aiétés, byli to ti, kdo přišli ukrást rouno, neuspěli, protože drak je zahubil, jak by někdo takový mohl být povolán k pomstě na úspěšném zloději? Ještě tak bych brala, pokud by to bylo odčinění viny. Možná, že se tady něco ztratilo v překladu. Jenže přes to malicherné vrtání do detailů, ty triky jsou úžasné, kolos kolosální, kostlivci kostnatí, bohové božští a hrdinové hrdinní. Pohled na Olymp je stejný, jako v mém velmi oblíbeném o generaci mladším Souboji Titánů, i když Zeus zde není zdaleka tak impozantní a působí trochu jako dobrosrdečný strýček od vedle. Jedno je však jednoznačně dané. Aby byl Olymp Olympem, musí tam být aspoň jedna Bond girl. ()
Tři a půl hvězdy zaokrouhlené nahoru. Z toho tři zásluhou Raye Harryhausena - jeho triky jsou v podstatě jediný důvod, proč jsem se na Jásona díval. Příběh je klasická báje, kterou zná asi každý, lehce poupravená a sehraná herci, kteří ovšem moc nehrají. No co. Jak říkám - Harryhausen, Harryhausen a zase Harryhausen. Jeho závěrečná bitva s kostlivci je už legendární, stejně jako krocení harpyjí nebo oživlá bronzová socha - obr Talos. Půl hvězdy dostává hudba Bernarda Hermanna - ze 3/4 nejde sice o žádný zázrak, ale motiv použitý při zrodu kostlivců je excelentní - jednoduchý a působivý. Souboj Titánů zůstává (a zůstane) nepřekonán. ()
Skoda, ze okolo polovice tomu asi na stvrt hodinku padne retaz. Ale inak stale krasne dobrodruzstvo a Harryhausen bol samozrejme kral. 8/10 ()
Stejná klasika jako třeba Souboj titánů. Ve své době revoluční triky dnes sice působí už hodně směšně, ale jako malý jsem ty hefaistonovy kolosy a prkené kostry prostě žral. Navíc má film nezapomenutelnou dobrodružnou atmosféru, která se ani s přibývajícímy letokruhy neztrácí. ()
Doposud nejlepší příběh Jásona přenesený na filmové plátno, kdy nejvíce bodů připadá, jak jinak, mistru speciálních efektů Raymondu Harryhausenovi. Zcela logicky autoři mohli vybrat jen několik momentů z velmi pestré a napínavé plavby Argonautů. Samozřejmě vrcholem jsou bitevní scény s oživlými kostrami, pozadu však nezůstává ani bronzový obr Talos či harpyje. Z hlediska bájné předlohy je trošku problém s drakem, hlídajícím rouno, jelikož tenhle vypadá spíše na hydru. Tu ale nebylo možné jen tak zabít, jelikož po utětí hlavy jí narostly dvě nové, čemuž se zde filmaři vyhnuli. Já jsem po znovu zhlédnutí zaměřil pozornost na jiné, méně slavné scény a zaujala mne plavba mezi pohybujícími se skálami. Podle báje šlo o Symplégady, které se neustále pohybovaly. Až Argonauté na radu vypustili holubici, která, když prolétla, dala znamení, kdy má loď vyrazit. Loď s drobnými šrámy proplula a skály se dle věštby již na věky zastavily. Pomoc, zde zřejmě Poseidóna, je velmi efektní a z hlediska speciálních efektů dobře promyšlená. Stále solidní a příjemná podívaná - viděno pětkrát. ()
Tak to je velká klasika.!! ()
Klasika, které nechává vzpomenou legendárnímu souboji titánů nebo to je naopak?:) ()
Nedávno jsem si na tenhle kousek vzpomněl a řekl jsem si, že bych si ho mohl zopáknout. Navíc jsem ho tady neměl ohodnocenej takže o důvod víc proč si dát opáčko. Odhadem tipuju, že je to 20-25 co jsem ho viděl poprvé. Pro mnohé diváky už tady možná zahlodal zub času ale za mě film neztratil nic ze svého kouzla a já si Jásonovo dobrodružství užíval tak jako kdysi. Tady nuda rozhodně nehrozí. Spousta akce(bronzový obr Talos, harpyje, drtící skály, hydra, kostlivci) a hlavně je to film důmyslnej i po trikové stránce. 5hvězd. Tady není co řešit. ()
Prostý příběh, kde nic nevystupuje nad rámec jednoduché báchorky. Film nad běžné dobrodružné béčko povyšují triky Raye Harryhausena, které jsou i v dnešní době velice působivé. Na jeho rozpohybované kostlivce se dívá daleko lépe, než na digitální kostlivce od ILM z Pirátů z Karibiku. Má to svůj půvab, své kouzlo, místy i dnes některé okamžiky dokáží vypadat strašidelně. A navíc - i v mém hodnocení se odráží jistá dávka nostalgie. ()
Námět i scénář se mi líbily ale bohužel režijní práce je velmi slabá. Chybí tomu totiž lepší atmosféra a práce s dějem. Triky ale na svojí dobu perfektní. ()
Reklama