Režie:
Juraj HerzKamera:
Jaroslav KučeraHudba:
Luboš FišerHrají:
Iva Janžurová, Josef Abrhám, Nina Divíšková, Petr Čepek, Josef Somr, Jiří Kodet, Jiří Lír, Ivan Palúch, Zuzana Fišárková, Marie Drahokoupilová (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Iva Janžurová ve své životní roli (přesněji řečeno dvojroli) ztělesňuje dvě povahově zcela rozdílné sestry. Zatímco jedna je vlídná a dobrá, druhá představuje ztělesněné zlo, chorobnou nenávist a závist. Zlá sestra se rozhodne odstranit svůj sourozenecký protějšek, ve kterém není schopna snést vlastnosti, jež právě sama postrádá. Její zrůdnost však záhy překvapí ji samotnou, když nabyde nečekaných rozměrů. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (184)
Ačkoliv i mě konec trošku zklamal, nemuže to zásadně změnit plné hodnocení úžasného hereckého představení Ivy Janžurové a bizarního výtvrarného pojetí. Musím se přiznat, že jsem se bál a děkoval jsem koktavému smíchu doktora za odlehčení. Možná by se daly vyčíst určité prvky, ke kterým se nechal režisér inspirovat na různých místech filmu, ale nebyl jsem schopen se na to plně soustředit... ()
Výborná Iva Janžurová, krásná vizuální stránka filmu (kostýmy, kamera, prostředí, stylizace sester), ale bohužel místy kolísající napětí a hlavně mně se zrovna nezamlouvající konec nechává film "pouze" v lehkém českém nadprůměru. ()
Silně stylizované psychologické drama Morgiana završující Herzovo vrcholné tvůrčí období mezi lety 1968 až 1972, neboť poté již na vše dolehl příkrov normalizace, která (nejen) Juraje Herze omezila v tvůrčí svobodě a později dohnala až do emigrace... Morgiana v sobě spojuje obě linie dvou nejznámějších a nejhodnotnějších Herzových filmů - psychologickou drobnokresbu předchozích Petrolejových lamp (brilantní studie rozkladu života sifilika) a hororovou fascinaci fanatismem Zla úkladně usilujícím o životy svých nejbližších (hororově laděný Spalovač mrtvol). Z obého pak povstává sugestivní příběh o dvou sestrách, jejichž symbolické propojení naznačuje nejen skvostná herecká dvojrole Ivy Janžurové - barevné rozlišených do bílé a černé (přičemž to je doplněno o třetí tajemnou výslednici obou sester - postavu v červeném). Originální je rovněž secesní stylizace celého snímku, za kterou především v podobě extravagantních kostýmů stojí výtvarnice Ester Krumbachová. Morgiana má v sobě cosi z tajemna gotického hororu, opojení dekadentní atmosférou přelomu století, s tím spojenou náklonností k psychotropním a halucinogenním látkám (Herzovu otevřenost k podobnému tématu lze vystopovat též v postavě morfinisty ze Spalovače mrtvol), z literárního romantismu (a byronismu), dozvuků expresionismu, nese si v sobě odkazy k výše zmíněné secesi... Morgiana je velký film, každopádně vždy bude jako ona příslovečná černá sestra stát ve stínu své výraznější bílé předchůdkyně, vždy bude jen stínem mnohem jasnějšího svitu famózních Petrolejových lamp... ()
"Ten průvan mě jednou zabije." Sám už nevím, jestli se Morgiana tak dlouho vyhýbala mně nebo já jí v obavě, že to nebude film pro mě. O to příjemněji mě překvapuje, jaká je to lesklá černá perla, pohozená mezi normalizační bižuterií. Má své drobné vady, jako je občas viditelný kontrast mezi velkolepě výtvarnými kostýmy a nekvalitou použitých materiálů, tu a tam je některé nepodstatné postavě věnováno víc času, než je nutné, spory se vedou i o účelnost překvapivého konce. Ale v porovnání s tím, co nabízí, jde o marginálie. Mám slabost pro takzvané morytáty. V původním smyslu kramářské písně senzačního obsahu, obvykle zahrnující nejednu vraždu, mají řadu filmových epigonů a Morgiana by našla společnou řeč jak s Chaplinovým Panem Verdouxem, tak s Truffautovou Nevěstou v černém. Alfred Hitchcock by asi ocenil styčné plochy se svými filmy Podezření a Pochybná žena, Edgar Allan Poe a R.L.Stevenson by se radostně chvěli nad makabrálním zhmotněním nočních můr a Sigmund Freud jistě z hloubi pekla žehná porůznu roztroušeným vodítkům k jejich výkladu. Všechny tyto vlivy v Morgianě můžete najít, trváte-li na více vrstvách děje a baví-li vás analýza nevědomých motivací postav. Ale není to podmínkou a stejně tak se vám může líbit "jen" jako dráždivě morbidní napínavá historka od krbu. A jako další důvod, proč si vážit talentu Ivy Janžurové. Obsazení jedné herečky do rolí dvou vzájemně jednajících postav je tady řešeno často nápaditěji než v jiných soudobých filmech a zhruba po deseti minutách už jsem nemyslel na to, že je to stále jedna Janžurová. :-) Klára, hodná, bílá sestra, které zlá, černá Viktorie usiluje o život, mluví nepřirozeným vysokým hlasem, koketně pomrkává, štěbetá s hosty gardenparty a Herzova cynická optika ji staví do role hloupé frivolní naivky. Temné spády travičky sledujeme nejprve s přirozeným odporem, postupně ale s čím dál větším porozuměním spoluviníka. Viktorie je nepopiratelně zlá, závistivá, chladnokrevná dryáčnice s líčením á la německý expresionismus. A přesto ji Iva Janžurová hraje nedivadelně, filmově, bez afektů. Nejpozději od chvíle, kdy do děje zasáhne vyděračka Nina Divíšková platí, že trneme-li hrůzou, je to spíš z obavy, že Viktoriin plán nevyjde, než ze strachu o osud Kláry. A řekl bych, že právě to Morgianě nejčastěji zazlívala kritika. Dekadenci. Se zlou, závistivou Viktorií si prožijeme stihomam pachatele strašného činu. Paranoiu, neustálé pochybnosti, dá-li se původní rozhodnutí ještě zvrátit, pochyby, zda bylo správné. Prožijeme s ní cosi víc než s pasivní Klárou a zanechá to v nás následky. A to je jaksi "proti srsti" obvyklým konvencím. S tím souvisí onen konec, o kterém nemůžu mluvit, abych nespoileroval. Kritici mu vyčítají, že je jako přišitý, že "takhle to skončit nemělo". Co když je to ale jen tím, že sympatie se přelily proti vaší vůli na nesprávnou stranu a vaše lepší já se tomu vzpírá? Nesledovali jsme se stejnou fascinací Karla Kopfrkingla? 90% ()
Jsem asi příliš ovlivněn knižní předlohou, se kterou se filmová adaptace jen sem tam potkává v některých uzlových bodech děje, ale samotné vyprávění, dialogy a celkové vyznění příběhu jsou kompletně jinde. Co komu sedne víc je záležitost vkusu, pro mne je ovšem Alexandr Grin naprosto srdcová záležitost a jeho nádherný příběh, pojatý nesmírně romanticky jako oslava radosti ze života vzpírajícího se smrti, patří k mým nejoblíbenějším knihám vůbec. Herz naproti tomu v příběhu kladl důraz na hororové prvky, na vyprávění z pohledu zlé sestry. To by samo o sobě nevadilo, ale když k tomu ještě navíc většinu postav pojme spíš jako karikatury, které velmi rychle mluví a mezi sebou se vlastně neposlouchají, začne to celé působit příliš nepřirozeně (a to ne kvůli úchvatné výpravě Ester Krumbachové). Je zajímavé, že Herz, který ve filmu Panna a netvor a dalších pohádkách ukázal, že mu romantika vůbec není cizí, právě v příběhu podle jedné z nejromantičtějších knih vůbec na romantiku téměř úplně rezignuje a spíše ukazuje dekadenci a nesympatické lidi, aby vedle nich vynikla postava zlé sestry. Zajímavá výprava, hudba Luboše Fišera a výborná Iva Janžurová, jenže celek jako takový, přiznávám, se mi příliš nelíbil. ()
Snaha tu byla, ale kvůli Ivě Janžurové mi to přišlo jen jako takové hraní si na horor, prostě jsem za těmi jejími postavami viděl pořád ji a na to celé nepřistoupil. ()
Inu, Petrolejové lampy to sice nejsou, ale stále jde o výrazný nadprůměr v české kinematografii a jeden z nejlepších kousků Juraje Herze, který měl tehdy talentu a tvořivosti na rozdávání. Výborná Janžurová v hlavní dvojroli a důkaz, že to není jen dobrá komička, ale špičková charakterní herečka. Pozoruhodná vizuální stránka filmu, která pracuje s málo využívaným secesním stylem a podílí se významně na vytvoření mysteriózní atmosféry. Ester Krumbachová odvedla skvělou práci...Celkový dojem 90 %. Příklad filmu, kde jsou kamera, zvuk i dekorace v jedinečné harmonii. ()
Skoro se až stydím, že mi tak dlouho Morgiana unikala, protože rozhodně patří mezi hodnotná díla československé kinematografie. Výtečná vziuální a technická stránka (mě zaujaly především kostýmy, masky a hudba), depresivní, místy výborně mrazivá a působivá atmosféra a hlavně skvělá Janžurová ve své dvojroli a k ní jako protihráčka neméně výborná Divíšková. K plnému počtu opravdu moc nechybí, ale pomalejší tempo (na kratší stopáž) a (pro mě osobně) neuspokojivý konec mě nutí hodnotit pouze 4*. ()
Výborná dvourole Janžurové ve filmu s typickým "rukopisem" Juraje Herze. Pro každého fanouška filmu je tohle povinost shlédnout. ()
Křiklavé barvy, ostré expresionistické líčení, extravagantní výprava. Juraj Herz ve své nejryzejší podobě. 80%. ()
Za mňa pomerne zvláštny film, ktorý ma až tak nenadchol, no mám nesmierne rád Ivu Janžurovú, ktorú vnímam ako jednu z najlepších herečiek na území ČS-r. vôbec, pričom musím taktiež uznať, že snímok skutočne disponuje osobitou, hádam aj temnou atmosférou. Ja osobne si však nemyslím, že by mala byť táto rola pre Janžúrovú životnou, i keď je v tomto filme skvelá od úvodu, až do úplného konca. Čo sa týka hodnotenia, bije sa to vo mne, no alibisticky sa prikloním k názoru väčšine. ()
Taká malá mrazivo-komická gotika... Až na zavíjajúcu hudbu celkom príjemný zážitok, ktorý som však nemohla brať smrteľne vážne, pretože mi niektorými znakmi proste pripomínal parodické kusy á la Adéla ještě nevečeřela alebo Tajemství hradu v Karpatech. Najzaujímavejšou postavou bola pre mňa madam travička. ()
Na Morgianě mě fascinuje hlavně ten způsob, jakým si Juraj Herz hraje s diváky. Myslíte, že budete doufat v uzdravení hodné sestry Kláry, ale ona vás po chvíli začne více zajímat zlá Viktorie a najednou stejně tak držíte palce i jí, ač si sebevíc říkáte, že byste z nějakých morálních zásad neměli. A přesně takovým myšlenkám se Herz směje - a smát se může především díky úplně dokonalé Ivě Janžurové v titulní dvojroli. Zaplaťkdokoli za ten nápad, obsadit ji a jenom ji. No a když k tomu všemu hraje nádherná Fišerova hudba, kamera se dívá kočičíma očima, když se dočkáme nebývale děsivé scény halucinací... Tak vážně není co řešit. Na Morgianu jsem se díval ve dvě hodiny ráno, protože se mi zkrátka nechtělo spát. Film skončil, a mně se nechtělo spát pořád, ovšem už z úplně jiných důvodů. ()
Poprvé mě mátlo, že se Morgiana nejmenuje jedna ze sester, ale kočka. K dosažení jedinečné atmosféry přispěl i výběr exotického místa, výrazné líčení a kostýmy. A samozřejmě hodná, zlá Iva Janžurová. Hodně mi to připomínalo Valerii a týden divů. Ve filmu zazní hudební motiv který Fišer použil i v Arabele. ()
Největší klad filmu je vynikající herectví Ivy Janžurové, která ztvárnila obě hlavní role s naprostou bravurou. Některé scény se natáčely v sídle letohrádku Balčik na černomořském pobřeží Bulharska, které je prodchnuto skutečně sugestivně zvláštní atmosférou. Podle mého soudu skvěle ztvárněné dílko, které občas připomíná strašidelnou pohádku s motivem zápasu dobra a zla. Doporučuji všem, kdo má rád filmy s tajemně ponurou atmosférou dozajista bude s tímto pozoruhodným dílkem určitě spokojen. ()
Rendez- vous se sestrami halucinogeního původu je na dlouhé lokte. Přesvědčují vás, že je všechno v pohodě, že černá vraždí jen z rozmaru, že oranžová hází očka jen proto, že místní vojáček je super, následně vás přesvědčí o opaku- zamíchají šejkrem, a divák se veze na drogovém odéru. Těžkou posoudit, jestli je to dobře nebo špatně, každopádně výkon Ivy Janžurové hraničí s geniální představou, že když má člověk práci, která ho baví, má ji dělat pořádně. A Iva se opírá s takovou vehemencí do rolí sester, že srdce každého milovníka divadla musí zákonitě vyletět z těla a explodovat! No jo, to ještě Herz neprocházel tvůrčí krizí.... ()
Kdysi mě tenhle film děsil ponurou atmosférou a psychadelickou kamerou, ale nakonec jsem si ho zamiloval. Už úvodní pohřeb napovídá, že režie se chopil J.Herz. Vynikající hudba Luboše Fišera se snadno přehoupne z líbivých tónů, prozářených sluncem / zahradní slavnost/, do temných hlubin hororu. Nápadité líčení, kostýmy a skvělá Iva Janžurová. Popravdě - předloha od A.Grina Jessie a Morgiana mě v porovnání s filmem značně zklamala. A vůbec nevadí, že Morgianou ve filmu je kočka......... p.s. J. Herz nebyl s výsledkem spokojený, jelikož tehdejší cenzura mu nedovolila zakončit film dle něho. Doporučuji rozhovor s režisérem, kde vysvětluje, jak měl snímek pokračovat, což by bylo výborné psycho a člověk se nediví, že komouši mu to zatrhli. ()
Jeden z filmů, o kterém se nebojím napsat, že je dokonalý. Vedle Spalovače mrtvol a Petrolejových lamp se jedná o jedno z vrcholných děl Juraje Herze. Film je skvělý například díky originální kameře v kombinaci s dynamickými střihy. Kvůli tomu film působí nejen velice svižně ale místy, je-lu to zamýšleno, také úzkostně. Práce s kamerou reálně zprostředkuje divákovi pocity závratě a malátnosti a také strachu. Samozřejmě by Morgiana nebyla tak dobrá bez fenomenálního výkonu Ivy Janžurové. Ale ani tím výčet kvalit nekončí. Díky nádherným kostýmům a maskám vypadají herečky jako z obrazů Gustava Klimta. A výprava a dekorace také nezůstávají pozadu. Po všech stranách dobrý film. ()
Jessie a Morgiana, příběh krutosti i naivní lásky, dvou tváří jedné ženy. konkrétně brilantní Ivy Janžurové, která si touto dvojrolí jasně řekla o pevné místo na hereckém nebi. Grina mám v hlavě kompletního, ale tohle je asi nejsilnější kousek z jeho pera. 2mortak: právě ona snová atmosféra, která se ti nezdá, je poznávacím znamením Grinovy tvorby, a právě ta se , myslím, Herzovi povedla parádně. ()
Úplně první co mne na filmu zaujalo hned u skvělých titulků, byla hudba. Hned jsem si říkal, že tenhle styl, ten feelig jsem už někde poznal. Cítil jsem z ní něco dávného, hezkého, ale i smutného. No a nepletl jsem se. U Valérie a týdnu divů totiž hudbu skládal také on .-). Dále samozřejmě zaujmul výkon Ivy Janžurové. Já ji měl vždy za takovou hodnou a tady... Vážně z ní šel strach. Herz zde byl ve vrcholné formě a film drží diváka v napětí prakticky po celou dobu. K výraznému prožitku výrazně napomáhají lokace, kde se film natáčel. Bulharské Slunečné pobřeží skvěle posloužilo pro dotvoření atmosféry. Mrzí mne jen ty zmalované obličeje. Vím, že v sedmdesátkách to byla móda, tady to snad jde ještě o něco dál.. že by to byl záměr Herze? Nevím. Každopádně to dnes působí dosti výrazně až rušivým dojmem. To je ale jediné co bych vytkl. Za mne jsouto rozhodně 4 kapky tekutiny bez barvy a zápachu. * * * * ()
Reklama