Režie:
Aki KaurismäkiScénář:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHrají:
Sherwan Haji, Sakari Kuosmanen, Tommi Korpela, Janne Hyytiäinen, Ilkka Koivula, Kaija Pakarinen, Nuppu Koivu, Tuomari Nurmio, Ville Virtanen, Sulevi Peltola (více)Obsahy(1)
Stárnoucí podomní obchodník s košilemi Wikström dělá velké rozhodnutí: opustit svoji ženu alkoholičku i uvadající živnost. Po epizodní kariéře pokerového hráče zakoupí nevýdělečnou restauraci na zapomenutém helsinském dvorku. Brzy se ukáže, že nepřístupná slupka málomluvného hrdiny skrývá veliké srdce – to když Wikström nabídne práci o poznání mladšímu muži, který se dílem osudu nachází ve zdánlivě bezvýchodné situaci. Jak bývá u filmů Akiho Kaurismäkiho zvykem, lidskost, přátelství a smysl pro humor probleskují ponurostí a dodávají této hořkosladké komedii příchuť optimismu. (Aerofilms)
(více)Recenze (114)
Opätovne ma raz dokázala pobaviť absurdnosť jednotlivých postavičiek a typický škandinávsky zmyslel pre humor. V tomto smere je tento režisér geniálny. Príbeh síce toho moc nepovie a dej nie je nejak extra rozvinutý, no kráľovsky som sa bavil na jednotlivých situáciách, ktoré vyplynuli z konania postáv. Nadpriemer. 75/100 ()
OMG tie dialógy. A tie postavy. Chýbal si nám, Aki. Severský suchý humor, úmyselná komická strojenosť, karikaturistické postavičky, schopnosť vyjadriť sa trefne a so srdcom aj ku globálnejšiemu problému. Amerika má Woodyho Allena, Škandinávia Kaurismäkiho. ()
To jsem netušil, že Finové jsou takoví příznivci imigrantů. Dokonce je k sobě pouštějí, komunikují s nimi a mají tendenci jim nabízet práci. Vážně? Myslel jsem, že Fin je tvor daleko uzavřenější, že žádnou z výše zmíněných aktivit nedělá ani pro Finy, natož pak pro imigranty...Ale dobře, odpusťme si zdejší imigrantí politiku a zaměřme se více na Aki Kaurismäkiho. Ten se vyšvihl se standardně dobrou ironickou komedií s prvkem dramatu, který ale absurdností udržuje komediální ráz, který prostě baví od začátku do konce. A nemůžou za to jenom cynické dialogy, ale i pěkně zvládnutá kamera, která baví i v momentě, kdy jen staticky stojí. Škoda, že ve Finsku nejsem. S radostí bych do podobné palírny na jedno Kukko olut zašel. Budu si muset vystačit alespoň s Kozlem, který mě do půl hodiny čeká. ()
Bavilo mě to, ale konec mi přišel trochu odfláknutý. Všichni uprchlíci se tam chovaj normálně a všichni Finové, jako karikatury. Nevím jestli to byl záměr, ale působilo to tak. Ten portýr v restauraci vypadal, jak notorickej znásilňovač. ()
(3,5*) ()
Prvou stranou nádeje je dostať sa preč z krajín sužovaných konfliktami a biedou. Na druhej strane nádeje je sociálny systém. Napríklad ten fínsky. Prijímajúci azylantov a poskytujúci prácu. Do času, kým štát nezačne cítiť, že rastúce počty utečencov z arabskej časti Ázie začínajú predstavovať problém. Zamietnutých žiadostí o azyl pribúda. V tejto situácii sa do mesta zatúla hrdina nejednej z nocí, ktoré absolvoval strastiplnou cestou zo Sýrie až do Fínska. Pretĺka sa životom a azylovým domom, a snaží sa vypátrať zmiznutú sestru. Častú trajektóriu arabských utečencov z biedy do beznádeje a zase späť naruší svojrázne ústretový majiteľ reštaurácie. Sled komicko - tragických príbehov v objatí lakonických dialógov, lemovaný rockovými vypaľovačkami dôchodcovských rockerských live vystúpení, môže začať. Nepatrí to k topom kaurismäkiovskej tvorby, no dostatočne zrelé na nadpriemerné hodnotenie. Cestu k absolutóriu zrážajú už videné, neveĺmi inovované, hoci čiastočne stále účinné, opakované režijné a scenáristické postupy. ()
Už tak nějak tuším, co můžu od Akiho čekat. Od prvního filmu, který jsem od něj viděla, vnímám jeho jinakost, která mě stále baví a obohacuje. ()
Kaurismäki jako obyčejně. U prvního setkání bych nadšení ještě pochopila, já si ho ale vybrala u Muže bez minulosti. A všechny další už byly pořád takové stejné. Jako třeba Mraky odtáhly. Měli se špatně, nic nestalo a měli se dobře. Nový prvek byl tedy ten uprchlík. ()
S tvorbou Aki Kaurismäkiho som sa po pravde doteraz ešte nestretol, ale veľmi ma zaujala. Príbehovo nám predostiera na prvý pohľad skutočne vážne existenčné problémy hlavných hrdinov, ktorí sa však svojim neľahkým životom prebíjajú s poriadnou dávkou nadhľadu a suchého humoru. Druhá strana nádeje ma zaujala, pobavila a i keď niektoré scény akosi príliš nedávali zmysel (napríklad záverečných niekoľko minút), z kinosály som odchádzal v naozaj dobrej nálade. ()
Skvělé. jak to ten chlap dělá, že to opět vypadá jako všechny jeho předchozí filmy a přitom tak aktuální a stále nenudící..? ()
V jistém smyslu se dá určitě říct, že je to "starý dobrý" Kaurismäki, nicméně k jistému kvalitativnímu ústupu zde podle mě již došlo, a to nejenom proto, že námět nápadně připomíná režisérův předchozí snímek Le Havre, jen s poněkud jinými kulisami. Třeba ta sekvence s proměnou na sushi restauraci mi přišla vyloženě nevtipná, byť je to asi otázka subjektivního dojmu. Nesedl mi moc ani ten relativně otevřený konec, který obecně vždy považuji za zločin na divákovi. Jinak to ale bylo velmi příjemné (znovu)shledání se vším, co mám na tvorbě tohoto filmaře rád, a hodně mě to bavilo. Kapitola sama pro sebe je potom dokonalý soundtrack. Určitě bych si přál, aby to nebyl Kaurismäkiho poslední film. ()
Raz darmo; u Kaurismäkiho filmov hrozí, že bud' skončíte v skľučujúcej depke, alebo naopak v nádherne pokojnom rozpoložení, ktoré na Vás budú svojim stoickým kľudom vyžarovať hlavní hrdinovia. Akoby sa ich existenčné problémy ani len nedotýkali! ()
Jak to ten Aki robí, že dokáže rozprávať o dopadoch najzrúdnejšieho konfliktu tohto storočia a vyjde mu z toho tak neskutočne pohodová melancholická náladovka? Normálne som za tých pár rokov zabudol. Dôležitý film. Raz sa tam pozrem. ()
Nemám srdce to Akimu pokaziť a dať mu prvýkrát "iba" tri hviezdy. A ak by som ich už niekedy udelil, aj tak by som mal dilemu. Vyjadruje sa k výsostne aktuálnej téme, ale o niečo lepšie ju myslím zvládol v Le Havre. Druhá vec je, že neprispôsobuje svoj štýl téme, ale tému svojmu rukopisu. Tak sme svedkami pomerne absurdných situácií, kedy sledujeme drastické zábery bombardovania Allepa, ale krátko predtým a krátko potom vidíme klasické režisérove sucho-humorné scény. A ono aj to sledovanie záberov zo Sýrie s prestrihávaním na hrdinov pohľad a v porovnaní s rozhodnutím súdu pôsobí ako suchý humor. A aj Sherwan Haji svoju postavu prispôsobuje podľa Akiho pokynov náture Fínov. Nakoniec to ale celé opäť pôsobí celkom celistvým dojmom a vážne nemám dôvod usvedčovať Kaurismäkiho z nejakého podliezania festivalovým porotám kvôli zvolenej téme, to vážne nemá zapotreby. Každý má právo vyjadriť svoj vlastný názor, minimálne skrz umenie. ()
Hlavní hrdinovia nemajú na ružiach ustlané a tak sa snažia hľadať lepší život na druhej strane brehu. Už len ich samotné pohľady vyoraných myší dokážu celkom slušne pobaviť. Bývalému obchodníkovi, ktorý si kúpil skrachovanú reštauráciu a zamestnáva v nej utečenca a ďalších troch skrachovancov chýba snáď všetko okrem podnikateľského ducha a vytrvalosti. Po prvom neúspechu sa nevzdáva a tak je miesto mäsových guliek v ponuke na druhý deň sushi a na stenách japonské znaky. Akurát losos došiel, ale makrely to predsa istia. Typický suchý severský humor funguje opäť perfektne. Neurazí, naopak dokáže správne odľahčiť inak veľmi závažné témy ako utečenectvo a pribrzdenosť systému. Videné na Cinematiku 2017. ()
Dva propletené příběhy, tak od sebe navzájem odlišné, že to ani nevypadá, že by bylo možné je propojit. Posuďte sami - na jedné straně vážné drama o syrském uprchlíkovi, co se snaží získat ve Finsku azyl a hledá svou sestru, která se mu ztratila kdesi u maďarských hranic, a na straně druhé až groteskně absurdní komedie o stárnoucím podnikateli, co odejde od své ženy, rozprodá obchod s košilemi a koupí restauraci čtvrté cenové s odpovídajícím personálem. Akimu Kaurismäkimu se přesto povedlo v poslední třetině filmu oba děje velice přirozeně spojit do úsměvného a uvědomělého komediálně-dramatického mixu, v němž najdete i vyjádření k uprchlické krizi, i suché vtipy trhající bránici. Pár drobností je sice už navíc (třeba postavy tří stereotypních skinheadů), ale to jsou vážně jen detaily. ()
Jak správně napsala Frida, tohle se Ti moc nepovedlo, milý Aki. Natočil jsi už mnohem lepší filmy a tenhle mi přijde, jako by po celou dobu jel nějak na půl plynu, no a ten závěr, ten tomu taky moc nepřidal, co si budeme nalhávat. Ale vůbec nad Tebou nelámu hůl. Tvé snímky mi totiž většinou sedí a že zrovna tenhle nevyšel? To je zanedbatelná věc, která se určitě v životě stane jednou každému. ()
Aki Kaurismäki a všechny jeho trademarky jsou zpět v příběhu z aktuální imigrační krize. Už od úvodního manželského rozchodu je vidět, že si Aki stále vystačí bez dialogů a s humorem podává i věci, které vlastně vůbec nejsou k smíchu. Syrský uprchlík kromě evropské byrokracie bude muset čelit i absurdnímu světu Akiho Kaurismäkiho... :-) ()
Aki nikdy nesklame a nenudí. Výborný príbeh, štýlová muzika a zase kopec známych tvárí. Len Kati bolo žalostne málo: Budúce Vianoce sa sťahujem do Mexico City, budem piť saké a tancovať hula-hula. Potrebujem nejakú aktivitu, po všetkom tom klude a nečinnosti. ()
Vyprávění je opravdu kouzelné. Ne nadarmo dostal film Berlínského medvěda za nejlepší režii. Na druhé straně je jedna z linií vyprávění ideologický politický plakát o hodných uprchlících když se ve světě zapadlých lokálů potkají dva osamělí muži. Kaurismäki opět nezklamal. Výborná hudba, herci...Je ten jednostranný idealizovaný pohádkový pohled na uprchlíky si mohl na stará kolena odpustit. ()
Reklama