Režie:
Svatopluk InnemannScénář:
Emil Artur LongenKamera:
Jan StallichHudba:
Jára BenešHrají:
Saša Rašilov st., Radola Renský, František Havel, František Sauer, Jan Richter, Theodor Pištěk, Zdenka Hatláková, Vladimír Beztahovský (více)Obsahy(1)
Životní epizody Jaroslava Haška. V titulní roli tohoto Innemannova filmu exceluje Saša Rašilov. (oficiální text distributora)
Recenze (13)
Na svete je spousta zahad a jedna z nich je, jak tento film mohlo hodnotit (videt) pouze 77 uzivatelu? To, ze ma tak nizke hodnoceni, radeji nebudu komentovat... Sasa Rasilov mi v roli Jaroslava Haska otevrel novy prostor, bavil me v kazdem okamziku, uzasny vykon. Ostatni herci take vyborni-Havel, Pistek, Svarcova a kocka Grosslichtova. Film je slozen z nekolika epizod, ktere na sebe sice ne vzdy plynule navazuji, o to vice jsou vsak vtipne. Pro me osobne jeden z nejhumornejsich filmu v historii nasi kinematografie. To, ze je jakymsi medailonem a pohledem do zivota naseho, dost mozna nejvyznamnejsiho spisovatele je jen bonus navic. Nadherny film, vubec jsem v nej takovy klenot necekal, o to vice mam z nej radost! "Vyplatte panu Haskovi 10 zlatych! ...A neni to moc? Tak malo..."-------- "Tak te buh a dokud ti to nedam, tak to mas u me"... ()
Film, který od začátku šel svejma hláškama po mé bránici a dával jí teda hodně zabrat. Není to porvé co jsem si všiml, že filmy z předválečné éry jsou narvané dialogy obsahují velmi trefný fórky. Hašek bych neskutečnej ochemlka a flákač, ale třeba jeho akci s hadrem ve stanu jsem se opravdu nasmál. ()
V roce 1931 se Saša Rašilov dostal na pomyslný vrchol ve dvojici filmů úzce spojených s Jaroslavem Haškem a jeho nejslavnějším hrdinou Švejkem. Po sérii větších či menších rolích v němém filmu se snad mohlo krátce zdát, že jeho cesta novým médiem bude epochálnější, přesto po "Haškově roce s tváří Rašilova" bylo možné si Sašu na větším prostoru užít už jen v dalších čtyřech filmech - v Pod jednou střechou, v Přijdu hned, v Rodinných trampotách oficiála Tříšky a v Divotvorném klobouku. Což není věru mnoho, Saša jako představitel hlavních úloh se s filmovým médiem míjel až do své smrti, ačkoli patřil mezi generaci nadšených průkopníků. Jeho doménou zůstala činohra ND, kde působil od dob Hilarových. A čím tedy zaujme Poslední bohém? Jako studie proměny Haška v jeho vlastního literárního hrdinu. Rašilov si skrze svou postavu prochází několika výraznými proměnami od bohémského spisovatele, který není schopen uživit vlastní dítě a předstírá před ním, že je jeho pouhým strýčkem, zároveň dokáže ale pobavit celou putyku vlastním zpěvným repertoirem, stává se vynikajícím fabulátorem a cirkusákem... když tu udeří povinnost narukovat. Raritní je též výrazná role herce z Burianova divadla Jana Richtera a počátky rozkošné salónní herečky Trudy Grosslichtové, jejíž postava vychovatelky zde tvoří ideální mostek mezi Haškem revolucionářem a Haškem bohémem, který přeci jenom potřebuje nějaký ten příjem, a je tedy možné přijmout z pozice spisovatele na dlažbě i místo v "lepší společnosti" - ovšem v takové, ve které je hlavou rodiny stará generálová s tváří Anny Švarcové, což by na každý pád vyprovokovalo k revoluci každého. ()
Ne, tohle opravdu na Osadu nemá, nejsou zde žádní šlechetní trampové s velkým poprsím, hadi v krabičkách, čeky na nábytek ani syrečky z Alžíru. Aĺe zase se naučíme, jak se dělá humor na pozadí malovaných kulis, krásné baráčky v pozadí, jako by je kreslilo malé dítě. Ano, chvílemi bych chtěl být ptáčkem, jako paní jenerálová a uletět pryč, jenže mě vždycky uzemní Saša Rašilov svoji dobře mířenou slovní cihlou ( o záchvatech řevu ze sedadla po pravici ani nemluvím). Nakonec je z toho všeho bez invence natočená splácanina všeho možného, ať už jde o prvky komické, romantické nebo jakékoliv jiné. Innemann se rozhodně neřídil pravidlem protřepat, nemíchat, ale spíš smíchat a rozmixovat. Takže se jen rozhodnout, jestli tu kaši zhltnu, nebo nechám ležet na talíři. Nakonec bude nejlepší odflusnout si jako ona těžkotonážní matrona, neřešit to a pokrmům podle podobných receptů se radši zdaleka vyhýbat. ()
Tenhle filmík při projekci místy vyvolával skutečné bouře smíchu a zvláště u prskání staré paní generálové jsem už vážně nemohl, můj zážitek ale dosti utrpěl otřesnou technickou kvalitou snímku, především co se týče synchronizace obrazu a zvuku - na některých místech to bylo skutečně o několik sekund... Fascinující bylo rovněž pozorovat postupnou proměnu Haška ve Švejka... ()
Rozšafné vtipkování ve stylu prvorepublikové lidové zábavy. 1) Kdyby film neoperoval se jménem Jaroslava Haška, byla by to ukňouraná bezpohlavní nuda o ničem. Ale za to zneužití jména českého génia odebírám hvězdičku._____ 2) Ovšem snímek nabízí i okamžiky, které byste si nevymysleli. A tak jednu hvězdičku přece jen ponechám._____ 3) A ty utahané písničky!_____ 4) Na rozdíl od pečlivě vygradovaných Haškových povídek tato patlanina nemá pointu vůbec anebo jen nějakou hloupně trapnou. ()
Saša Rašilov byl ideálním představitelem Jaroslava Haška. Neznám nikoho dalšího, kdo by ho ve filmu zastoupil lépe. Tenhle film mapuje Haškovo období těsně před vypuknutím první světové války a končí jeho narukováním do armády. Docela věrně zobrazuje proměnu Haška do své největší literární postavy Švejka. Veselé příhody a epizodky se střídají se smutnějšími a celkové vyznění snímku je spíše na dramatické úrovni, i když některé scény vyloženě pobaví (doma u statkáře a jeho rodiny, v hospodách, nebo když se svým kamarádem Kvíčalem pořádají představení "Největší švindl světa"). Musím říct, že Poslední bohém na svou dobu vzniku v roce 1931 nijak výrazně nezestárl a natočen je bezvadně. V dnešní době je jistě zajímavostí, že snad v devadesáti procentech záběrů je všude cigaretový nebo lulkový dým :). Zmínil bych roli Franty Sauera (tajnej policajt), který byl ve skutečnosti Haškovým blízkým přítelem a prožíval podobný bouřlivý život a roli Trudy Grosslichtové (vychovatelka u statkáře), jejíž krásný obličej, postava i hlas byly okouzlující a kdyby v roce 1937 rolí Advokátky Věry nesekla s herectvím, byla by podle mě na špici mezi nejlepšími českými herečkami. ()
moja zaujímavosť: Natáčanie filmu prebiehalo na viacerých miestach Prahy. (dyfur) ()
Podľa mňa je Poslední bohém príjemným filmom. Zopár vecí síce po vyše 75 rokoch pôsobí nechcene smiešne, ale celkovo je film aj tak fajn a diváka pobaví. A mňa osobne pobavil aj začiatok "oficiálního textu distributora"... ()
No to mi podrž voči, tohleto mělo bejt jako CO? Ta psychicky labilní, plačtivá, obézní, nepohyblivá, rozněžnělá necharismatická ženská, kterou tak pěkně ztvárnila Saša Rašilovová, krásným hlasem zpívající, neustále myslící jen na své dítě a něžně se mazlící se psy, měl být jako Hašek, ten neposedný rarach, který se na nikoho neohlížel, který nechal své nemluvně u číšnice v hospodě a vzpomněl si na něho až po týdnu pilného tažení po všech možných putykách, Hašek, který sice zpíval rád, ale údajně to vůbec neuměl, který vedl podle všeho dost cynicky svůj obchod se psy... Se divím, že zříceniny lipnického hradu dosud stojí, že odolaly tomu větru, vyvolaném Haškem v hrobě se otáčejícím. Taky bych nikdy neřekl, jak byl Hašek zvrácený... Podle všeho jeho Jarmila sice nebyla nějaká extrovní krasavice, ale přece jenom, že vypadá jako starý, hodně sešlý pán, toho bych se nikdy nenadál. A on tomu pánovi přitom psal tak zamilované dopisy... Jednu hvězdičku dávám za tu scénu na pouti, i když, co si budeme nalhávat, do reelního podniku z povídky to mělo celkem dost daleko. ()
Viděl jsem ho po delší době - a po delší době se tento film, který se rozhodně nemůže nazývat biografií, dá koukat. Překvapí nás mladistvý vzhled Saši Rašilova - vždyť mu tehdy bylo pouhých 40 let, není to ještě tak výzrálá role jako v Přijdu hned nebo Rodinných trampotách, ale už je to Rašilov se svým typickým herectvím plným neobyčejného citu, naplněný člověčenstvím v tom nejlepším smyslu slova. Truda skutečně byla milá herečka, zajímavou roli dostal Jan Richter, takříkajíc na tělo, protože jemu se alkohol stal snad osudným. Na rok 1931 slušný film. ()
Nejsem si zcela jist, zda by zrovna tohle ztvárnění Jaroslav Hašek ocenil. Sledujeme Haška jako bohéma, která si života sice užívat umí, ale ne tolik, aby dokázal uživit vlastní dítě. Přitom se mu dlouho nedaří ani jako spisovateli, dluží kam se podívá a co se peněz týče, moc na ně nehledí. Jakmile mu přijde příkaz narukovat, můžeme pozorovat možný vznik Švejka. Saša Rašilov st. byl výborný, celkově šlo ale o pár příhod ze života spisovatele, které nám o něm moc neřeknou, spíše leccos napoví. ()
Poslední bohém na mně nezanechal pozitivní dojem, ačkoliv se Saša Rašilov do své role tak vžil. Přisuzuji to faktu, že si Haška představuji úplně jinak. Tady se hodně hraje na city, ať s malým synem, tak písničkami. ()
Reklama