Režie:
Jennifer KentScénář:
Jennifer KentKamera:
Radosław ŁadczukHudba:
Jed KurzelHrají:
Sam Claflin, Aisling Franciosi, Damon Herriman, Ewen Leslie, Charlie Shotwell, Baykali Ganambarr, Sam Smith, Harry Greenwood, Magnolia Maymuru (více)Videa (1)
Recenze (51)
Krásná příroda, ty kapraďorosty byly úžasné, divoká řeka, měsíc na nebi pohlcovaný mraky a východ slunce u moře. Obstojný R and R, kdy Irka Clare po té, co ji britští vojáci připraví o rodinu, nastoupí cestu pomsty. Mordů je dost a vcelku brutální, takže kromě zastřelení, ubodání či propíchnutí je asi nejlepší dobití pažbou. Cesta za pomstou je trnitá, plná překážek, výmolů a nebezpečenství, ovšem Clare má jasno. Ví, co chce, což je nakonec největší problém. Něco jiného je totiž vědět, a něco jiného to pak udělat. Clare se chová jako blbá kráva a podělá vše, co se dá. Má výborného průvodce, domorodého, ale nevím, co ji nedovolí, aby ho poslouchala. Tudíž dělá vše obráceně a oběma snaživě dláždí cestu do pekel. Herecky nejlépe mi vychází Sam Claflin, který je vskutku démonický a připomněl mi Jasona Isaacse z Patriota. Škoda, že Clare nebyla sympatická a alespoň trochu chytrá. No, nebyla... ()
Postavami jednorozměrné a filmařsky lampasácké revenge brutality mi v rámci žánrových guilty pleasure nevadí, ale The Nightingale chce se svým velmi omezeným vypravěčským talentem, schopným maximálně spomenutého, být tematicky významnou výpovědí o kruté době osídlování Austrálie Angličanama s jejich povýšenectvím a krutým zacházením jak s aboridžincema, tak trestancema. Zavraždění batolata, znásilňování, zabíjení sedláckých rodin jen pro zábavu. Po velmi silném úvodu, naznačujícím brutální revenge flick, film postupně přelaďuje na duchaplnější cíl, přičemž celý čas působí jako drahé cvičení průměrného žáka filmařiny. [Helsinki IFF] ()
The Babadook je filmovými odborníky, mnou nevyjímaje, považován za nejlepší snímek roku 2014, avšak svou skutečnou velikost prokázala Jennifer Kent až v následné zkoušce charakteru, kdy se odmítla vzdát tvůrčí svobody a vyrazila se zástupci Marvelu dveře. Mnoho progresivních režisérů se bohužel nechalo zlákat lukrativní nabídkou ze zámoří a přizpůsobilo se požadavkům velké produkce. Můj dobrý přítel Xavier Gens, jeden z ústředních představitelů hnutí cinéma du corps, dokonce označuje své hollywoodské angažmá za životní chybu. Jakožto zdejší hororový expert nyní musím obyčejné diváky upozornit na skutečnost, že se The Nightingale nedrží zkonvencionalizovaných pravidel rape and revenge filmů, takže s ním budou mít ohromné potíže. Snímek nás pobízí k empatickému prožívání a soucítění se stavem Clare, která je paralyzována svým postavením v přísně hierarchizované koloniální společnosti, čehož režisérka dosahuje syrovými close-up záběry či sázkou na akademický formát [1,375:1]. Oceňuji psychologickou hloubku snímku, propracovanost postav i perfektní herecké výkony. Jennifer Kent pozvedá subžánr do vyšších sfér a ukazuje nám, že lze dané téma uchopit i jiným, podnětnějším způsobem. Čtyři silnější hvězdy. ()
Autorka Babadooka natočila syrové drama z historie Austrálie, které je špinavé, depresivní, beznadějné a hnusné, všichni se chovají jak hajzlové. Oprášila historku z Bronsonova Přání smrti (nebo z westernů), jen místo chlapa se mstí baba. Hnusná, s křivými zuby a pěkně vyžraná. Na feministické revenge filmy fakt nemám náladu, a pokud filmu ještě navíc chybí nadhled a ještě má zbytečně přestřelenou stopáž, zaujme mne na něm maximálně australská příroda. Nelíbí se mi ten film a nemám ho rád. ()
Celkem slušná "retro" verze I spit on your grave, kterou nečekaně natočila žena a dost dobře to funguje. Revenge movie o jedné služebné, které kapitán zabije rodinu a znásilní ji, no a další děj si asi domyslíte. Vizuálně hezky temné, drsné a naturalistické (znásilnění, zabíjení dětí), i když většímu gore bych se vůbec nebránil. Postavy jsou solidní a uvěřitelné, hlavní představitelka si emoční stránku zahrála na jedničku a záporák byl pěkně hnusný zmrd. Tempo a putování přírodou bylo první půlku svižnější a napínavější, no ve druhé půlce se to bohužel zpomalilo, s tím mám největší problém a je to hlavní důvod, proč nedám 4*. I tak jde o atmosfericky a emočně vysilující australský film, který pro fanoušky revenge žánru stojí za zkouknutí a vybočuje z podobných amerických filmů svojí syrovostí a zručným vizuálním i sociálním zpracování tehdejší doby. ()
Reklama