Režie:
Woody AllenScénář:
Woody AllenKamera:
Gordon WillisHudba:
Dick HymanHrají:
Mia Farrow, Jeff Daniels, Danny Aiello, Edward Herrmann, John Wood, Milo O'Shea, Dianne Wiest, George Martin, Van Johnson, John Rothman, Raymond Serra (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Skromná a nenápadná Cecílie pracuje jako servírka v bistru, její jedinou radostí v životě je pravidelná návštěva kina. Právě zde alespoň na chvíli zapomene na nelehkou dobu krize a na svého poněkud omezeného manžela Monka, jenž od doby, co ztratil práci, jen hraje hazardní hry a občas ji doma bezdůvodně zmlátí. Cecílie se již po několikáté jde podívat na svůj oblíbený film Purpurová růže z Káhiry, když ji najednou z filmového plátna nečekaně osloví obdivovaná postava cestovatele a dobrodruha Toma Baxtera. Ten je unaven neustálým opakováním prostoduchých banalit. Neznámou a lákavou skutečnost poznává právě po boku ušlápnuté Cecílie... Scenárista a režisér Woody Allen děj své hořce laděné komedie situoval do New Jersey, přitom působivě prolíná reálný svět hospodářské krize třicátých let a svět vymyšlený filmovými tvůrci. Z jednoduchého nápadu těží maximum, pro příběh našel příjemný "tón" vyprávění: vyvážené romantické prvky a nostalgii, postavy jsou viděny jakoby lehce satirickým odstupem a jejich dialogy zaujmou vtipem a nadsázkou. Roli Cecílie citlivě ztvárnila Mia Farrowová, jejího manžela Monka vytváří Danny Aiello (Ruby, Jednej správně, Zlaté časy rádia). Vděčný herecký úkol dostal Jeff Daniels (Cena za něžnost, Něco divokého, Dům na Carroll Street), jenž v dvojroli hraje "papírového hrdinu "Toma Baxtera i jeho poněkud nemístně nafoukaného hollywoodského představitele Gila Shepherda. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (164)
Prolínání neurčité hranice snu a skutečnosti, vědomí a touhy i zoufalství, lidský osud, který je nesnadný svým údělem, ale bohatý vnitřním životem. Zhruba tak a po dodatečném doplnění o hranici lehkého a "vážného" žánru lze popsat jemný humor i nostalgii tohoto díla jednoho z nejhravějších a nejnápaditějších amerických tvůrců Woody Allena. Nápad s prolínáním snového filmového a drsného amerického světa velké krize třicátých let promítnutý do osudů truchlivého manželství na periférii v zásadě zaměnitelného amerického velkoměsta odhaluje nejen velký herecký potenciál Miy Farrowové, ale také dobře zvládnutou dvojroli Jeffa Danielse. Odhalení prázdnoty většiny hollywoodské produkce i mělkosti tzv. hvězd již v počátcích existence této továrny na sny se rozumí jakoby samy sebou. Stejně tak jako vydařená konfrontace mělkosti filmových postav té doby a jejich náhle objevované vědoucnosti s okoralostí tzv. reálného světa jen dokresluje zdařilost a v mnohém i mimořádnost tohoto díla. Tato "scifi bez scifi" nabízí mnohé z toho, co přispívá k tomu, že filmy tohoto druhu zůstávají trvaleji v divákově paměti. ()
Nebudem si navrávať, že sa mi film páčil ako iné allenovky. Nie. Po dlhej dobe som sa síce tešil na inú tvár než na ďalšiu ukecanú postavu z Allenovej zbierky, no očakávaná zmena neprišla vhod. Príbeh je pekný, ale bez skvelých hercov mi to prišlo len ako nejaká televízna sprostosť pre uplakané ženy, ktoré si chcú pripomenúť čo znamená láska úplne naivným spôsobom. Ani tá originálna myšlienka sa v mojich očiach správne neusadila. Zapasovali mi tam akurát prvky komédie. 60%. ()
Ako mi ubiehali sekundy a postupne minúty pri sledovaní tejto snímky, nevyhla som sa ohováraniu hlavnej postavy za jej frustrujúci život plný rutiny a bežných nezáživných chvíľ, priala jej, aby sa to zmenilo, aby sa na chvíľu dotkla šťastia... a keď sa do nej ten sexi herec Jeff Daniels beznádejne buchol, ignoroval upätý scenár a rozčúlených hercov-kolegov, chcela som skočiť do plátna a ukradnúť si toho vášnivého idealistu iba pre seba. Woody, ty si romantik a ešte väčší, ako sa na prvý pohľad zdalo. :-) ()
Kéž bych byla uvedena do Woodyho světa právě Purpurovou růží z Káhiry. Leč nestalo se a často to mezi námi drhne. Ovšem tato kouzelná variace na lásku a emoce mezi filmovou realitou a tou diváckou je velmi příjemná. Mia přesladká a hrátky s celuloidem překvapivě fungující. ()
Dva roky po natočení filmu "Zelig" Woody Allen zabrousil do podobných vod romantickou retrotragikomedií "Purpurová růže z Káhiry". Oproti "Zeligovi", který je mystifikačním dokumentem o fiktivní osobnosti, zde filmový hrdina naopak utíká z filmu. Atmosféru třicátých let se podařilo věrně zobrazit, nejen prostřednictvím dobového swingu. Mia Farrow byla rovněž skvělá. Ovšem ve výsledku mě film zklamal. Děj by se nechal shnout asi tak do dvaceti minut a díky značnému počtu hluchých míst (navzdory stopáži) nudí. A celou dobu mi tam něco hrozně chybělo. Že by lehkost a svižnost "Zeliga"? Že by komická rozšafnost "Sexu noci svatojánské"? Spíše to byla absence Woodyho přítomnosti. U jiných filmů mě to nevadilo, ale kdyby se tady objevil, určitě by to bylo lepší. "Purpurová růže z Káhiry" je dobrý film, ovšem ve srovnání s většinou filmů Woodyho Allena šedá myška trčící ve stínech velikánů. 60%. ()
Jeden z dalsich filmov, na ktory som uplnou nahodou natrafil v telke na zaciatku 90-tych rokov a velmi sa mi vtedy pacil. Ved taky skvely namet o chlapikovi, ktory vyskoci v kine z platna a vezme Miu Farrow von z kina a vyprava jej o tom, ako casto ju tam vidi a ako ho to vyrusuje, ked ludia sustia s tym popcornom a podobne. A potom som asi 17 rokov o tom filme nic nepocul, az doteraz a to hlavne vdaka CSFD a nazvu filmu, ktory som objavil v Allenovej filmografii. Vsak som bol aj milo prekvapeny, ked som zistil, ze tento film natocil vtedy pre mna este neznamy Woody Allen :-) Dnes som si ho konecne mohol zopakovat a zazitok sice nebol rovnaky, ale stalo to za to :-) 27.11.2009 ______ Mia Farrow - (Cecilia) +++ Jeff Daniels - (Tom Baxter / Gil Shepherd) +++ Danny Aiello - (Monk) +++ Irving Metzman - (Manazér kina) +++ Stephanie Farrow - (Cecilina sestra) +++ David Kiederman - (Séf bistra) +++ Edward Herrmann - (Henry) +++ John Wood - (Jason) +++ Hudba: Dick Hyman +++ ()
Geniální a vtipný film. Už jen začátek, kdy hlavní hrdina vyleze z plátna, aby mohl vyznat lásku Cecílii, mě naladil na tu správnou vlnu, která mě nepustila až do samotného konce. Woody Allen nám na jednu stranu servíruje hollywoodskou pohádku, ale na druhou jí dorovnává krutou realitou, kterou si mnohdy jakou fanoušci neuvědomujeme. Příkladem budiž zamilovanost do postavy Toma Baxtera. Ten je dokonalost sama - galantní, nebojácný, čestný, nikdy se mu nerozcuchá účes… :-) a jeho představitele Gila Shepherda, který sice není špatný jako člověk, jenže to už není TEN, na něhož jsme zvyklí z filmů. Dokáže se rozčílit a dokonce i zradit. V téhle chvíli jsem konečně pochopil, že Woody Allen je opravdu geniální. Co se mně týče, je to o několik úrovní výše, než taková Annie Hall. A to chci upozornit, že jsem tento film viděl s dabingem. Proto si myslím, že až tohle uvidím znovu v originále (a to si piště, že jej uvidím ještě mockrát!) tak to bude ten pravý zážitek. ()
S tímto filmem můžu definitivně říct, že mě Woody Allen baví a přišla jsem mu na chuť. S opuštěním plátna sice přišel už Pavel Juráček v šedesátých letech, ale tady je to použito naprosto skvostně!! Od začátku až do konce to krásně šlape, nenašla jsem žádná hluchá místa. Sice nemůžu říct, že bych se za břicho popadala, ale bavila jsem se velice dobře. ()
Jeden z mála filmov, kde Woody Allen neprenáša na plátno psychické mindráky, a psychologicko-filozofické allenovské mudroty ale jemnučkú, inteligentnú komédiu s romantickým podkladom. ()
Malinké kino na předměstí / malinké jako lidské štěstí / a před ním zaprášený akát / / Tam služky chodívaly plakat / a slzy upřímné a jasné / v takovém kině když se zhasne / / chutnají na rtech jako moře / Byla tam láska smrti i hoře / na bílém plátně koňská hříva / ohneň jenž v krbu dohořívá / / a vášeň která prudce plane / / To všechno trochu potrhané / tak jako všechno lidské štěstí / / (V malinkém kině na předměstí) - - - Jan Skácel ()
Woody mi připoměl jaké to je si u filmu trochu zasnít. Vykašlat se na zajeté konvence a naivní příběh a nechat se unášet skvěle šílenou atmosférou snímku. Uchvátila mě křehká Mia Farrow, zábavný Jeff Daniels a hlavně Woody Allen, coby režisér upřímně nerealistické pohádky, kde se svět snaží, alespoň na chvíli, vypadat jako vzrušující a skrytými fantaziemi oživlé místo. ()
Allen se zde stejne jako v jinych svych filmech zaobira vnitrnim svetem a pohnutkami cloveka a opetovne si vybral sve nejmilejsi tema - zenu. Zvoleny namet a prostredi americke recese jsou sice napadite a jevi se i vhodne, celemu snimku ale chybi jakasi jiskra a cosi jako "vnitrni pnuti", ktere by nutilo divaka hltat kazdou minutu stopaze. Prumer z Allenovske tvorby. ()
Trochu jsem se obával jak bude mírně fantastická zápletka pod rukama Woodyho Allena fungovat. Přeci jen jeho scénáře vynikají velikou realističností. No a kouzlo tohoto filmu spočívá právě v tom, že zde konfrontoval přeromantizovaný svět naivních filmů 30. let s jeho přístupem a tak vznikl prostor pro úsměvné i smutné konflikty mezi sněním a realitou. Allen tak dokonale demonstruje jak moc jsou romantičtí hrdinové vzdáleni od skutečnosti. A nejlépe tento kontrast vynikne v samotném závěru, kdy je do film vřazen líbezný závěr z muzikálu Páni v cylindrech, který však zde funguje zcela protichůdně. Osobně tyto funkční hříčky považuji za doklad mistrovské filmařiny, takže nemohu než dát plný počet. ()
Zase takové nadšení to ve mně nevyvolalo, chvílemi jsem měl až pocit trapnosti, což se mi u Woodyho Allena nestává. Řadím si tohle dílko za jeden z jeho slabších kousků. ()
Pri ktorom filme Mii konečne odpustíte, že sa o sedem rokov neskôr chovala ako hus? Pri ktorom konečne začnete milovať Hollywood i so všetkým tým jeho svinstvom? A pri ktorom konečne zistíte, že život nie je na prd, aj keď je? A pri ktorom... ()
Pro mě osobně jeden z nejnudnějších Allenů. A to navzdory tomu, že jsem si vědom kvalit, které ten film má - pouhý "fakt", že je nějaký film "objektivně" dobrý, nemusí ještě znamenat, že vás "subjektivně" nemůže uspat k smrti. Nesedlo mi obsazení (Miu Farrow jsem nikdy moc nemusel) ani příběh, a celé mě to minulo podobně jako o 3 roky starší snímek Mrtví muži nenosí skotskou sukni, který mi přijde částečně podobný - asi mě podobné filmové pocty "starému dobrému" Hollywoodu neoslovují, protože jsem tu éru ani osobně nezažil, ani z ní neznám moc filmů, a tak nemám důvod si ji nějak idealizovat. Chápu celkové vyznění toho filmu, souhlasím s jeho závěrečným vyústěním, ale za sebe jsem si k němu zkrátka nenašel cestu a sledovat ho pro mě bylo úmorným přemáháním chuti to vypnout. ()
Další z Woodyho četných žertíků, tentokrát si pohrál s myšlenkou, jak by to vypadalo, kdyby filmová postava ožila ve skutečném světě. Navíc snímek spolehlivě funguje jako pocta „ starým klasickým snímkům“ a pokud vám to nestačí (pánové), jako třešínka na dortu roztomilá Mia Farrow, které to za každé situace sluší. Ať už je to při jejích každodenních návštěvách kina a následným okouzlením filmovým světem, (kam utíká od všední reality v podobě soužití s povalečským manželem, který ji navíc bije), či jako hráčka na ukulele. Woodyho mám nadále nejraději v „realičtější poloze“, tohle je taková kombinace fantastkního a zromantizovaného, nicméně nemůžu říct, že bych si sledování Purpurové růže z Káhiry neužíval, či se dokonce nudil. O tom nemůže být řeč! Chvilku mi trvalo zvyknout si ( přijmout ) tuto Woodyho polohu, ale od momentu, kdy Mia vstupuje skrz filmové plátno „do filmu“ jsem byl lapen, pohlcen a nemám nejmenších námitek. Snímek jsem dokoukal s blaženým úsměvem na rtech, to myslím hovoří za vše. A nakonec bylo „ukojeno“ i moje realičtější JÁ – viz samotný konec ( pěkné to „vystřízlivění“), takže: konec dobrý, všechno dobré..... p.s. přiznejme si upřímně, každý z nás alespoň párkrát v životě ( někdo častěji, jiný méněkrát ) usedá k velkému plátnu, aby unikl ( tak jako hlavní hrdinka snímku ) realitě, vypnul z toho každodenního shonu a po dobu trvání snímku zcela zapomněl na problémy, které ho třeba momentálně sužují a nechal se unášet uměním zvané FILM. Pravda, v hodně případech (v kontextu toho jaký „brak“ člověk právě sleduje) je hodně rád za návrat do reality :o) To ale není rozhodně případ tohoto snímku....85% ()
Píseň v úvodu a závěru se mi líbila. [5/10] (Jack Rollins & Charles H. Joffe, Orion) (Čb./barevný /// Produkce: Robert Greenhut /// Scénář: Woody Allen /// Kamera: Gordon Willis /// Hudba: Dick Hyman /// Nominace na Oscara: Woody Allen (scénář) /// MFF v Cannes: Woody Allen (Cena FIPRESCI)) [1001 FILMŮ, KTERÉ MUSÍTE VIDĚT, NEŽ UMŘETE] ()
Raz to prísť muselo, po mnohých **** filmoch a pár slabších som sa konečne dočkal dokonalého Allenovho filmu, ktorému nemám čo vyčítať. Naplno sa tu prejavuje jeho láska k filmu, k jeho očarujúcej schopnosti ilúzie reality a blahodárnym účinkom na dušu. Filmy bez Allena od Allena sú dosť rozdielne, ale väčšinou aj lepšie ako s ním. ()
krásna romantická sci-fi retro komédia woodyho, ktorý bol na vrchole síl. dojemný, pri tom takmer minimalistický (samozrejme nie vo výprave skôr vo výraze) film, ktorý ma okamžite chytil za srdce podobne ako drvivá väčšina woodyho filmov. ()
Reklama