Režie:
Ruben ÖstlundScénář:
Ruben ÖstlundKamera:
Fredrik WenzelHrají:
Claes Bang, Elisabeth Moss, Dominic West, Terry Notary, Sofie Hamilton, Christopher Læssø, John Nordling, Linda Anborg, Jan Lindwall, Iman Mirbioki (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Cristian je kurátor prestižního muzea moderního umění, které právě chystá odvážnou konceptuální výstavu. Její ústřední myšlenkou je čtverec o rozměrech 4 x 4 metry. Uvnitř něj platí pravidlo naprosté rovnosti a tolerance. Společně s PR agenturou hledá muzeum ideální strategii, jak v roztržitém a událostmi zavaleném mediálním prostoru celou akci zviditelnit. Jenže pak Cristian při bizarní formě kapesní krádeže přijde o peněženku a mobil a jeden z jeho podřízených vymyslí geniální způsob, jak je získat zpět. Cristian se jako obvykle nedokáže soustředit na nic jiného než sám na sebe. A podobně jako celá švédská společnost se i konceptuální výstava začíná utápět v bizarním zmatku, který definuje napětí mezi liberálními hodnotami, egoismem a sobectvím. Vítejte ve čtverci jménem současná Evropa. (Film Europe)
(více)Recenze (158)
Nedivím se, že mi Čtverec doporučil jeden známý galerista. Je to film o umění, jeho hranicích, co je korektní, co už ne, kam sahají hranice přípustnosti a akceptace. Na hyperkorektnost možná Švédsko nyní skomírá a neví si moc rady, přestože má vládu opřenou o tvrdou pravici. Oceňuji originální nápady (výstavy, umělecké perfmormance, opice v bytě...). ()
Ruben a jeho filmy sú vždy pre mňa takou zvláštnou udalosťou. Schovávam si ich. Šetrím si ich. A v zásade ma veľmi bavia. Štvorec je vizuálne podmanivý, sociálne kritický a niečím veľmi divný film. Tá jeho inakosť, ale pôsobí natoľko dynamicky a naratív pozliepaný z rôznych malých drám je natoľko pútavý, že vlastne film nemá kedy nudiť. Na konci som sa pristihol, že chcem toho vidieť ešte viac. Možno práve preto mi ale koniec prišiel oproti zvyšku filmu nie až tak úderný a nie až tak trefný. Ale nepovažujem to za veľkú chybu. Je to skôr môj osobný pocit. Inak som si to užil. Tá snaha byť kritický bola podaná decentne a v zásade bola len niečím v pozadí. Čo som tiež ako divák uvítal. Elisabeth Moss tradične krásna. ()
Östlund má neuveriteľnú fantáziu. 4 x 4 je fascinujúci, ale i banálny zároveň. Chvíľami akoby politická objednávka zobrazenia súčasnej Európy... ()
Domnívám se, že výjimečnost tohoto filmu spočívá primárně v tom, jak na poměrně nekomplikované zápletce dokáže ukázat složitost některých problémů (tohle se ale vlastně dá říct i o ostatních Östlundových filmech). Nejvíc jsem si pochopitelně užil scénu s divokým zvířetem. Válel jsem se smíchy a říkal si, jak trefné to je. Méně příjemné pak bylo, že se u mne objevily jisté pochybnosti ohledně mého vlastního jednání, v případě, že bych, nedejbože, byl účasten podobné performance. ()
Na Čtverec jsem vyrazil do Pardubického filmového klubu hlavně ze zvědavosti, abych viděl film, který ovládl letošní Cannes. A musím říct, že moc nevím jak to mám hodnotit. Za celou dlouhou stopáž jsem tomu nemohl přijít tak úplně na chuť a i když si čím dál tím víc po konci filmu uvědomuji na co se Östlund snaží narážet, stále se mi tam toho spoustu zdálo zbytečného a mnoho scén vyznívá do ztracena, to ovšem neplatí o scéně v níž exceluje Terry Notary. Jinak je to řemeslně skvělé a Claes Bang v roli Cristiana je pro mě velice příjemné překvapení. Slaboučké 4*. ()
Film o tom, jak je snadné něco ztratit a zkusit to zase najít. Ale především snímek o tom, co je všechno umění, kam až zasahuje a co můžeme jako umění vnímat. Je tady položeno docela dost dobrých otázek, ať už skutečně nebo metaforicky, které rozhodně stojí za zamyšlení. Umění a šílenství se dají zaměnit. ()
Pád říše kapitalistické. 1) Západní civilizace, jak ji ukazuje tento film, vypadá, že churaví a pohled je to dost smutný. Sebestřednost na jedné straně a bezbřehá tolerance na straně druhé dobře ilustrují současný stav západní společnosti. Pravda, úpadek ještě není na první pohled patrný, ale už je tu._____ 2) Otázka je, jak rychle to potrvá. Pád říše římské se rozprostřel do několika století a místní určitě celý proces nevnímali tak, jak my dnes. Syndrom vařené žáby v plné parádě. A voda pod námi už začíná bublat._____ 3) Na tento nesporně zajímavý film se ovšem znovu nepodívám. Mám z něho nehezké pocity. ()
"Čtverec" nabízí divákovi možná až příliš témat k přemýšlení a přiznám se bez mučení, že jako konzument převážně komerční, nikoli artové filmové produkce jsem úplně netušila, co si z příběhu mám odnést. Snažila jsem se snímek vnímat více jako komedii a několikrát jsem se od srdce zasmála (telefonát z Youtube a video s názvem Malá blonďatá žebračka rozmetaná na kusy - boží). Nenudila jsem se, ale jaksi nemám motivaci podívat se podruhé. ()
Umenie vo svojej najkrajšej podobe, drsné, nekompromisné, k smiechu i plaču zároveň, neskutočne zábavné a pokladajúce desiatky otázok na ktoré si divák musí odpovedať sám. Zhliadnuté na festivale Be2Can 2017. ()
Pecka!! Vědu bych v tom moc nehledal. Jsou to takové moderní "Maléry pana účetního", jen prostě v moderním super-korektním světě. Kde hlavní hrdina Christian zažívá sled šílených událostí s šílenými lidmi. Je to film plný odporných pokryteckých zmrdů, ohavné upjatosti, ze které mi je na blití. Je to psychologicky silně nátlakovej film, kdy jsem si kolikrát z těch situací rval vlasy a nevěděl sem jestli se smát, nebo rozkopat monitor. Neustálé rušivé elementy a detaily, které jsou v očích normálního člověka sprostou drzostí, se ve filmu musí se zaťatými pěstmi "v klidu" přecházet. Já zastávám názor, že "Lepší je jedna dobře mířená rána, než dlouhý vysvětlování." Razili to i naši učitelé na základce a jsem jim za to i vděčný. Maličký příklad je třeba přítomnost řvoucího mimina na firemním jednání. Ano dnes jsme hrozně dog friendly, mimi friendly, všechno friendly a přitom jsme v neustálém tlaku a stresu, máme z toho deprese, úzkosti, mindráky, žereme prášky na nervy atd. Parádní kritika dnešní Evropy!! A jako top vsuvka je extrémní performance ruského mistra na firemním banketu, to jsem šel fakt do kolen ... :-D Bravo!! ()
Zúfalo som na tom chcel nájsť pozitíva, ale celé mi to pripadalo rovnako prázdne, ako štvorec, o ktorý tam šlo. Prázdne boli všetky postavy, ale hlavne pózy hlavného hrdinu. Hudba bola neprimeraná. Celkovo hodnotím tvorbu Oestlunda na 20% a zaraďujem ho na zoznam režisérov, ktorých "nemusím". ()
Hezky lidsky a bez příkras. Proměna hrdiny mě vysloveně bavila. ()
ze tří filmů, které sem zatím od Ostlunda viděl je pro mě Čtverec nejtěžší a dalo mi docela dost práce abych si v něm zvládal nacházet všechny ty náznaky a u některých se mi to úplně nepovedlo. I přesto, že jsem ale ne všechno úplně pobral mě Čtverec dostával v maličkostech a některé scény jsou opravdu hutné a hodné zapamatování (např.slavnostní večeře). Stále tak platí, že Ostlund se po zásluze přesunul mezi tvůrce, které rozhodně chci a budu sledovat...70% ()
Ustredna myslienka ma cosi do seba, len potom ma nebavili dialogy a ani ta vystava - zevraj udajne nejaky bizarny zmatok som zachytil a vatovo plane kecy o akomsi napati medzi liberlanymi hovnotami, pardon, hodnotami egoizmom a sebectvom. Vrcholova nuda, bol som rad ked film skoncil. Ruben Ostlund chce byt novodobym Bergmanom a moznoze i Tarkovskym, ale nema na to, ani rezisersky. Ruben Ostlund sa serie tam, kam nepatri a na co nema, takych ludi som uz sstretol X : 45 % ()
Mix geniálních a trefných scén s těmi nicneříkajícími až zbytečnými. Takže se, bohužel, opakuje ten stejný problém, který jsem měl už u Östlundova staršího snímku Hra, jen ne až tolik, ale přesto skoro stejně intenzivně. On toho chce hodně říct o současné společnosti, moderním umění/"umění" a vratkém pojetí skutečné tolerance, ale zase je to rádoby sociologické všechno o všem a zároveň o ničem. Jednotlivé sekvence na sebe navazují, ale hodně volně a s vynechanými důsledky, tudíž to nějak začne, nějak pokračuje, ale nijak nekončí. Je to strukturované spíš jako povídkový film s hromadou víceméně samostatných částí, s čímž přichází problém, jak to celistvě uchopit a vzhledem k mé první větě to nedokážu jinak, než "průměrně". Přitom to žádný průměr v běžném slova smyslu není, ale poměrem "tohle ano" a "tohle ne" je to tak na stejno. Nadchla mě scéna představování výstavy (dokonalá ukázka snobství a nezájmu o "propracovanost každodennosti" v podobě menu vysoké gastronomie), drsný spot (virální vliv sociálních sítí - ačkoli je to spíš trefná satira než přesná nápodoba), rozhovor o výstavě s narušováním muže s tourettovým syndromem (aneb jak jsme skutečně tolerantní) a samozřejmě i slavná scéna z plakátu (aneb jak jsme skutečně tolerantní, ale drsněji); naprosto mě minula sexuální scéna s vyhazováním kondomu, zápletka s ukradeným mobilem a obviněným klukem (včetně pointy, ačkoli jo, mimo není) a vlastně většina z toho, co se dá brát jako narativ. A se samotnou výstavou kupek štěrku to bylo půl na půl - focení geniální, nevygradovaná náprava nijaká. Takže i celkově půl na půl s tím, že k většímu zážitku mi chybí cokoli koherentnějšího, byť mě to většinu času dokázalo pohltit. Östlund není idiot a má co říct, ale přijde mi tak zakřiknutý v tom říct cokoli, cokoli konkrétnějšího, že to nakonec hraje laicky doprostřed - ne pochmurně nad nedokonalostí reality, ale zmateně, kam se přiklonit. A tak jsme tam kde u Hry, přičemž z obou filmů si beru hlavně to, že Östlunda muselo někdy nějaké děcko chytře okrást o mobil a to pro něj byl takový zážitek, že ho od té doby strká asi všude. Po dvou filmech se to říká těžko, možná jsem jen měl štěstí, ale minimálně je to podezřelé. 3* ()
Já zas tak blbá nejsem, ale prosím vás, vysvětlete mi to někdo. Já ráda vytvářím u filmů, které nejsou k pochopení, různé teorie, ale v tomhle případě si to snad ani nemůžu dovolit, protože nevím, co tím chtěl básník říct a nedovolím si tady hanit něco, co se mi z poloviny líbilo i nelíbilo, ale vlastně nevím, proč se mi to líbilo a proč se mi to nelíbilo. Protože na kterékoliv adjektivum pomyslíte, to a tisíce dalších, vystihují tento film. ()
Sice je to hezky udělané (jako zbytek cizojazyčných Oscarových nominací), ale zároveň je to totálně bez děje (jako zbytek cizojazyčných Oscarových nominací), takže člověk dvě a půl hodiny tupě čumí na hezké nic, které se před ním odehrává. Ve zkratce - bylo to úplně o hovně a k tomu prasácká EU agitka. 20% ()
Kritika současné společnosti ve formě jednotlivých situací, které jsou více či méně zajímavé a propojuje je linka týkající se jednoho velkého muzea moderního umění. Některé situace byli dle mého gusta až příliš absurdní a celkově se mi film netrefil do vkusu, takže pro mě se jednalo o poměrně nezajímavou podívanou. Co musím uznat, tak toho člověka, který hrál lidskou opici v poměrně dlouhé scéně slavnostního otevření nové exhibice. Tady nezbývá než smeknout. ()
Velmi dobre natoceny film s krasnou kamerou. Bohuzel chce divakovi sdelit strasne hodne, az se to utapi ve sve stave. Spousta zajimavych momentu, stejne jako plno natahovanych a zbytecnych scen. Ctverec me svym zpusobem zaujal, ale nechci si predstavit, ze se na nej divam znovu... ()
Inu, velezajímavý hloubavý film, který na svou hlavní dějovou kostru s několika trochu divně "semirealistickými" až absurdními scénami (letáky v paneláku, zvířecí performance na banketu) věší mnoho podnětných společenských témat a otázek. Ty, satiricky podané, se vztahují mnohdy k aktuálně progresivně a liberálně evolujícímu Švédsku, ale mají svou univerzálnější platnost pro celý současný Západ. Stejně tak se tyto otázky otírají o umění, milostné vztahy apod., přičemž Östlund stále jaksi osciluje mezi vážným a latentně výsměšným vyzněním. Do toho všeho tu máme silné emoční momenty, které se ale jako by rozprsknou o zeď jakési švédské ledové sterility. ()
Reklama