Režie:
Aki KaurismäkiScénář:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHudba:
Mauri SuménHrají:
Matti Pellonpää, Kari Väänänen, Sakari Järvenpää, Heikki Keskinen, Pimme Korhonen, Sakari Kuosmanen, Veli-Pekka Oinonen, Silu Seppälä, Mauri Sumén (více)Obsahy(2)
Leningradskí kovboji na začiatku filmu neprodukujú hudbu v Leningrade, ale na ďalekých a šírych sibírskych pláňach. Napriek majstrovsky vytváraným kompozíciám a grandióznej inštrumentácii ich hudba nikoho nezaujíma a hlavne za ňu nikto neplatí. Čo najviac ťaží manažéra skupiny Vladimíra. Stačí však malé vnuknutie a zoskupenie sa presúva do Spojených štátov amerických. Sprevádza ich aj netradičný náklad v podobe zmrznutého basistu Silu Seppäla uloženého v niečom, čo by sme mohli nazvať kadibúdkou. (ASFK)
(více)Recenze (72)
Jednotlivé scénky jsou vynikající. Vtipné. Jen sám Matti Pellonpää působí v roli bosse Vladimira, který se pokouší uvést bláznivou kapelu Leningrad Cowboys na americký hudební trh, komicky. Ale celkový dojem? Víc než na tři hvězdy to není. Edit.: Po zhlédnutí filmu na velkém plátně v kině (červenec 2011) mírně upravuji své hodnocení. ()
Je to taková příšerná píčovina až si to prostě zaslouží absolutní hodnocení. Leningradští Kovbojové jsou jako skupina sami o sobě dost příšerní (a hraje jim to fakt do pohody:)), a když se ještě nechají režírovat někým jako je Aki Kaurismäki, vznikne z toho ujetost ještě desetkrát ujetější než třeba Svéráz Národního Lovu, abychom zůstali ve stejných zeměpisných šířkách:) ()
O této kapele jsem do shlédnutí tohoto filmu věděl akorát to, že existuje. Jenže to jsem popravdě netušil, co všechno se za ní skrývá, a že její vznik má na svědomí jeden z nejpřednějších finských režisérů. Jakmile jsem se tedy do filmu pustil, byl jsem poměrně v šoku. Humor je dost nekompromisní a čerpá z postav celé kapely, ale i z postav kolem ní, kteří do svých rolí nedají jedinou emoci, ale i přesto řeknou všechno, co říct potřebují. Některá hudební vystoupení jsem si musel pustit i několikrát po shlédnutí filmu. Třeba ta finská polka hnedka z kraje, to mě úplně zbouralo. Nebo když se kapela předvádí před amerických producentem v nějaké polorozpadlé stodole. To je taky dost výživný. Humor v průběhu filmu jemně slábne a ke konci jsem měl už trošku pocit, že se hudební vsuvky pořád opakují. Celkově ale nemůžu jinak, než vrazit plnou pětihvězdičkovou palbu. Za ty hudební vsuvky, za Vladimira, za vysvětlovací scénu, proč v každé scéně má plechovkový pivo v ruce nebo i za scénu, kdy je kapela ve vězení a dožaduje se piva. Jedinečná komedie, která si plnou palbu prostě zaslouží. ()
Jedna z nejpodivnějších, nejzajímavějších a svým způsobem z nejzábavnějších komedií, co kdy byly natočeny. Úžasně stylizovaný film o finské kapele, která se rozhodne prorazit v USA, ale osudem je nasměrována ke kariéře v Mexiku:-) Jejich cestu na mexickou svatební slavnost oklikou přes Spojené státy tak dokumentuje tahle podivuhodná road-movie, která je plná všelijakých bizarností, šílených písní, ujetého humoru a stylizace kapely, která dosahuje dokonalosti. Aki Kaurismäki natočil nízkorozpočtový film, který dokazuje, že v komediálním žánru rozhodují nápady a ne peníze... Silný finský originál... (i když...Kaurismäkiho styl plný pomalého tempa, statických obrazů a minima střihu se velmi blíží ve filmu ne náhodou účinkujícímu americkému králi nezávislého filmu Jimu Jarmuschovi a jeho režijnímu rukopisu) ()
Zase trochu něco jiného. Lenigradští kovbojové jsou skupina s bezkonkurenčně nejšílenějšímy účesy jaké jsem kdy viděl. To jak ve filmu stále měnili styl hudby bylo hustý a zvlášť country bylo k popukání. Potěší i cameo Jima Jarmusche, jehož režijnímu stylu je Kaurismäki hodně podobný. ()
Posmutněle, mlčenlivě jedou leningradští kovbojové s prázdnými výrazy prázdnou krajinou od klubu ke klubu, trápí se, ztrácí se, nechápou tu divnou zem, divák se jim škodolibě směje a zároveň úspěch přeje. Silné ***. ()
Akiho jsem měla jeden čas v topce, takže je mi jeho tvorba známá, ale v tomhle případě soudím, že jsem asi nebyla správně naladěná. Viděla jsem od něj lepší kousky. ()
"Lidi tu mají rádi opálené hochy jako Beach Boys." Jenže v okolí severního polárního kruhu se opaluje poměrně mizerně, takže cesta místního bezkonkurenčně nejstylovějšího hudebního tělesa do Madison Square Garden evidentně nebude úplně reálná. Mě samozřejmě bavila a dostal jsem při ní chuť načesat si kohouta, obout špičaté botky, nasadit kamenný výraz, vytasit slovník a s pohledem upřeným na ulici sledovat, kdy už začne to násilí. Leningradští kovbojové jsou zkrátka skvělí a až budou hrát někdy v okolí jako předkapela Morčat na útěku, tak na ně určitě vyrazím. ()
Zima na krku, na co se asi tak podívám? Že by na kovboje? Z Leningradu? Jo! Jo? Jo jo jo!!! ()
Moc málo nihilistické, ale pár zajímavých vtípků tam je. ()
Zatím jediný Kaurismäkiho film, který mě bohužel neoslovil (jinak mám filmy tohoto autora v nesmírné oblibě). Nesedl mi hlavně humor - přišlo mi to bohužel dost nevtipné (třeba ty šílené účesy - které si z toho filmu asi budu pamatovat už navždy - mi přišly prostě jen jako bizarní kuriozita, ne nutně komická). Na to, že to má jen 78 minut, mi to subjektivně přišlo jako mnohem delší film, a některé věci jsem tam asi nepochopil, nebo mě to prostě jen nedokázalo vtáhnout do děje, a sledoval jsem to s dosti vlažným zájmem. Nadchla mě ovšem použitá muzika - hudební produkce Kovbojů mě vážně bavila, a taky mám strašně rád herectví Mattiho Pellonpää (a je mi líto, že umřel tak mladý), takže za sebe nemám problém tomu filmu přiznat jeho kvality, a celkově si myslím, že je velmi dobrý - do mého vkusu se ale bohužel netrefil. ()
Ten Kaurismäki musí drbnúť tú biedu do každého filmu ! ()
Maximálne osobité, originálne a ujeté. Nič ani vzdialene podobné som asi v živote nevidel. Tak dokonalé, tak neobvyklé, tak fínske. Hipsterská kultovka. ()
Kaurismaki sa zameral na odvrátenú stranu Ameriky a keďže bude mať z tohto filmu asi každý iba príjemné pocity, pretože to nie je žiadna depresívna dráma ale komédia, tak aj tá odvrátená strana sa môže nakoniec mnohým zdať ako tá pravá, nefalšovaná a šťastná Amerika. A prečo by nemohlo byť takéto kvázi mini turné po špinavých baroch zábavnejšie ako celosvetové turné slávnej kapely? Piva je dosť aj chladnička, kde ho chladiť (kto videl, vie, o čom hovorím:))))), naučíte sa nový jazyk a hrať nový hudobný štýl a všetko je iba na vás. Ak si budete chcieť oddýchnuť, necháte sa na pár dní zabásnuť, až tak zle v tej americkej base nie je. No a ak budete mať šťastie, stretnete aj Jima Jarmuscha. ()
A tohle mělo být co? Omlouvám se všem, kterým se to líbilo, ale jaksi vůbec nechápu, proč se zde Fínové chtějí za každou cenu přiblížit tupému americkému humoru. Nejspíš aby ty Američany ve své případné trapnosti ještě více překonali, ale ono je to vlastně jedno. Napůl nepovedená parodie, napůl nestoudná vykrádačka skvělých The Blues Brothers a dohromady rádoby umělecká absurdní nuda mě asi tak dvakrát – třikrát dokázala krátce pobavit díky vtipným pohledům manažéra kapely, několikrát jsem mezi tím hlavou během pár vtípků pokyvl ve stylu „ale tak joo“ a zbytkem jsem se už jen s vypětím sil prodral s pocity málem nikdy nekončící trapnosti. Aki Kaurismäki mi svými filmy a stylem humoru nikdy neseděl, ale v některých filmech jako Calamari Union se mi líbila alespoň originální a zajímavá hudba. Ta zde byla pro jistotu nahrazena nevtipnými parodiemi na známé skladby na úrovni amatérských ochotníků. Je mi líto, ale v tomto filmu jsem jaksi nenašel nic, co by mě výrazněji oslovilo.. [25%] ()
Aki ma svojimi filmami vždy pozitívne naladí, a tentokrát ma aj pobavil. Každá druhá veta perla, Matti ešte lepší nebol a svojim štýlom ma zaujal aj klávesista/harmonikár. Síce to pred koncom trošku stráca dych, ale aj tak ma kovboji z Leningradu bavili a za celý čas mi nezmizol úsmev z tváre. That's All!! 4,5* ()
Film, který je Kaurismäkiho poctou Jarmuschovi - ostatně oba mají zálibu v road movies s lidmi na okraji společnosti či jinak vykořeněných. Na absurdním příběhu mizerné finské hudební skupiny s botami i účesy do špičky, která jede do Ameriky, protože tam poslouchají všechno, sledujeme tour po malých městečkách, průmyslových zónách až do Mexika, kde mají hrát na svatbě. Členové skupiny jsou vykořisťováni zpupným manažerem (který sám je k politování), dojde i ke vzpouře. Celý film se line v jemně nostalgické náladě - asi jako když máte prázdniny či dovolenou, nikam nespěcháte, a tak prostě jdete tu sem, tu tam, sem tam prožijete nějakou drobnou příhodu, vtípek, setkáte se s někým zajímavým a společně při jamování strávíte večer - ano, tak pomaličku a pokojně film plyne, o to více však vyniknou některé fórky naprosto suchého humoru, kdy členové skupiny s naprosto vážnými obličeji buď něco provedou, nebo je jim provedeno, ale každopádně to svým kameňáctvím vyzní komicky. Samozřejmě, uznávám objektivně, pokud se člověk na tu poklidnou, prázdninovou notu putování nenaladí, asi ho film nezaujme a možná u něj i usne. ()
Film, ktorý sa nesie odnikiaľ nikam. A pritom prejde kus sveta. Je to však aj film neuveriteľnej absurdnej zábavy, bizarností a bláznovstva. Príjemná oddychová jazda. ()
Kaurismäkiho propojení s Leningradskými Kovboji je totální bizár i na poměry samotného Akiho. Úvodní půlhodina je alespoň zábavný buranský absurdistán, který ovšem chvílemi připomíná kameňákový humor na úrovni Tele Tele (a patrně jen proto, že Aki je prostě Aki, a že je to celé v exotické finštině to působí méně debilně). Zbytek nedlouhé stopáže je pak vyplněný už jen totálně bizarním sledem scének, které mě už jen k uzoufání nudily. Alespoň díky za toho Jarmusche. 3/10 ()
„Musíte dýchat z plných plic a nastavit tváře slunci,“ radí manažér Leningradských kovbojů svým svěřencům a vskutku: jen ojediněle herci ve filmech dýchávají tak přesvědčivě jako tito finští věrozvěstové rokenrolu. Jen málokdy je na koncertech tak veselo – a Amerika se nechá dobýt - světlem z Východu. ()
Reklama