Režie:
Andrej ZvjagincevKamera:
Michail KričmanHrají:
Marjana Spivak, Alexej Rozin, Matvej Novikov, Vladimir Vdovičenkov, Anastasija Stěžko, Andris Keišs, Polina Aug, Jevgenija Dmitrijeva, Marina Vasiljeva (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Žeňa a Boris procházejí bolestným rozvodem. Pohromadě je drží už jen poslední starost, prodej bytu, jinak si oba zařídili nový život po svém. Žeňa si našla staršího bohatého muže, Boris čeká dítě s kolegyní z práce. Jejich dvanáctiletý syn Aljoša je spíš přítěží. Nestojí o něj ani jeden, jako by jim připomínal vlastní selhání. Neprojevují mu náklonnost, zdá se, že toho nejsou ani schopni. Všechno se změní ve chvíli, kdy Aljoša zmizí. Náhlý pocit prázdnoty dožene oba rodiče k pátrání nejen po vlastním synovi, ale i po kořenech vlastního emocionálního chladu. (Film Europe)
(více)Videa (3)
Recenze (179)
Nemilovaní jsou pro mě tím nejryzejším příkladem současného artového filmu - forma mistrná, scénář slabý a nepropracovaný. Snad jsem doposud neviděl žádný film, o kterém by se to dalo říct tak čistě a jednoznačně. A překvapuje mě, že za tím stojí zrovna Zvjagincev, kterého jsem tam sice ve spoustě záběrů viděl, ale když si srovnám propracovanost scénáře tohohle a Levitahanu, tak je Leviathan nesrovnatelně lepší. A Návrat vlastně taky, i když tam ten scénář byl ke konci taky slabší. Tady ale nic není propracované, vše se děje protože prostě krize v manželství a kluk je z toho totálně v háji, ale zoufale tomu chybí hlubší propracování, psychologie postav (u otce obzvlášť, a sakra hodně) a větší pozadí za tím vším. Takhle jsem tomu příběhu nic moc nevěřil a ani na moment mě nedojal nebo ve mě nezanechal cokoli silnějšího. Nemá na to a snaží se místo toho opíjet dokonalou formou a jak už to u nemalého počtu současných "náročných" diváků bývá, bohatě mu to stačí. Ty mé tři slabé hvězdy jsou vlastně opravdu jen za tu formu, protože ta je opravdu nesmírně profesionální a nejen úvodních 15 minut, kde se vše dokonale a důmyslně pomalu odhaluje, je naprosto geniálně nasnímaných, od postupného odhalování lokalit a postav po postupné přecházení ze statických záběrů jak od Benninga do víc filmového stylu s dialogy a postavami... Radost na to pohledět, opravdu, před tou formou opravdu klobouk dolů, ta Zvjagincevovi opravdu jde. Ona mu šla i ve všem ostatním, co jsem od něj zatím viděl, ale tam měl skvěle nebo dostatečně propracovaný i obsah, zatímco tady mu moc nefunguje. A je to obrovský škoda, protože to mohl být majstrštyk. Slabé 3* ()
Filmová výzva 2018 - Rusko. Výborný film, jenž velmi dobře vystihuje v několika silných a vyhrocených scénách partnerskou krizi, která má nedozírné následky pro dítě, a tak to bohužel ve skutečnosti je, že všechny rozpady, rozchody a rozvody nejvíce odnesou právě děti. Smutné, bolestné, ale zatraceně pravdivé a reálné. Dlouho jsem neviděl ruský film a navíc tak skvělý. ()
Civilní formou zpracovaný silný příběh vztahující se k podobě současného blahobytného světa a rodině i jedincům v něm. Vyspělá sdělná a přitom autorsky novátorská forma, otevřená sdělení bytostnými filmovými prostředky, skvělé výkony bez potřeby jakékoliv nadsázky či odstupu, který se naopak krásně projeví u anonymního dobrovolnického týmu v kontrastu s jeho činností. Aktuální mistrovský film dnešní epochy, u kterého přes jeho nápadnou neokázalost nečekám s nejvyšším hodnocením. ()
Film studený jako ruská duše. Bolestivé a syrové vyobrazení až surově realistické vyprázdněnosti citů. Po Nemilovaných je pocit melancholie to nejpříjemnější, co se může stát. Pátrání po zmizelém chlapci je jen záminka, ve skutečnosti vede do nitra každého člověka. Otázky, které film klade, znějí: Kdy láska začíná a končí? Existuje vůbec? A lze vlastně něco cítit k někomu jinému než sobě? V druhém plánu je pak film metaforickým zobrazením současného Ruska. Nejen sídlištní bezútěšností a všudypřítomným šedivým počasím, že kterého je zima i smutno už jen na pohled, ale třeba komplikovaností celého byrokratického systému. Metaforický závěr s oběťmi války na Ukrajině představil ruskou duši více než jasně. A samozřejmě ještě naznačuje sebelásku lidí, pro které jsou selfíčka důležitější než samotné zážitky. Úsporná hudba sedí ke scénám naprosto přesně a statická kamera ráda zastavuje v dlouhých pomalých záběrech a divákovi umožňuje prožít si celou scénu beze zbytku. Tempo snímku je proto pomalé, což by se alespoň do závěru hodilo trochu zrychlit. Nestane se tak. Podrobné pátrání se stává hodně monotematickým. Nejděsivější jsou ale samotné šedivé scenérie obrovského moskevského sídliště. Jenom z procházky po takovém okolí nutně musí přijít myšlenky na sebevraždu. A režisér diváka nešetří ani trochu: syrově mu nabízí záběry na postavy sedící na záchodě nebo souložící těhotné ženy. A hlavně ho nenechá ani na vteřinu prožít nějaký úlevný okamžik... Uf. Jen ze vzpomínky na tu depku potřebuju panáka. ()
Chladné a bezcitné drama se dvěma momenty, na které asi nezapomenu. Tím prvním je plačící dítě, které poslouchá hádku rodičů, přičemž ani jeden z nich nestojí o jeho péči a druhým je výslech velitele pátrací skupiny, který se ptá matky a otce na detaily ze synova života. To byl děs. Film téměř bez emocí, ale o to více emotivní. 90% ()
Galerie (25)
Zajímavosti (1)
- Film se natáčel v Moskvě. (SONY_)
Reklama