Režie:
Stanley KubrickKamera:
Geoffrey UnsworthHrají:
Keir Dullea, Gary Lockwood, William Sylvester, Daniel Richter, Margaret Tyzack, Douglas Rain, Vivian Kubrick, Robert Beatty, Ed Bishop, Alan Gifford (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Filosofická filmová opera. Evoluce a smysl existence lidstva v několika epochách, během kterých je člověk konfrontován se zlověstným a mlčícím symbolem mimozemského života. Science-fiction film, po kterém už filmové sci-fi nikdy nebylo jako dříve, a souběžně napsaný stejnojmenný science-fiction román, po němž se sci-fi literatura navždycky změnila. Jeden z největších mýtů filmové historie a společné mistrovské dílo dvou osobností svých oborů – režiséra Stanleyho Kubricka a spisovatele Arthura C. Clarka. Neopakovatelná cesta za hranice lidské zkušenosti, za hranice prostoru a času... (AČFK)
(více)Recenze (1 630)
Divné. ()
No začalo to prvním vynálezem. Pokračovalo to oslavou technologie a nového objevu. Přešlo to k nekontrolovatelnému vývoji. Pak to pokračovalo do nepokračovatelna a lidské oko, které čumělo na tu nepopsatelnou psychokolorickou iluzi, sklouzlo zpět k lidskému zárodku a oslavou lidského rodu obecně. No kurnik čuměl jsem jak buk. Každý, ať si to vezme po svém. Takovéhle filmy mám rád, tak tu nebudu psát rádoby filosofické blbosti, abych se sebe nedělal intelektuálního blbca. Paráda a ta hudba, no to bylo pošušňáníčko... ()
Bohužel nedosahuji intelektuálním výšek tohoto filmu. Nehodnotím. Zcela upřímně se přiznám, že na tohle nemám. A nebo se na tehle typ filmů prostě neumím koukat. Ani nevíte jak moc mě to mrzí :o( ()
Musim se hned na zacatku priznat, ze jsem k filmu pristupoval se skepsi. Preci jen nazory na nej jsou dost odlisne a sam Kubrick mi obcas prijde jako naprosty blazen. Vesmirna odysea me ale utvrdila v tom, ze to byl take naprosty genius. V roce kdy Americane teprve poskakovali na Mesici dokazal Kubrick natocit film o ceste ke vzdalenym planetam, umele inteligenci a hledani odpovedi na to, zda jsme ve Vesmiru sami. Vizualne i po 40 letech omracujici, naprosto neuveritelne realisticke, s hromadou otravnych zvuku ktere mi jeste chvili budou zvonit hlavou, a natahovanymi scenami, ktere v tehdejsi dobe museli vzbuzovat udiv, ale ted uz mozna trosku nudi (preci jen me odkojili Hvezdne valky:D). Pres to vsechno vyborne dilo, ktere predbehlo svoji dobu. ()
Třebaže délka filmu je v některých okamžicích nadměrná, nemůže se Kubrickovi upřít jeho režisérská zručnost, s kterou přesto dokáže udržet diváka u filmu. Na svoji dobu to byl vizuálně naprosto převratný film, jehož odkaz zůstal zakotven ještě i v důležitých sci-fi filmech pozdější doby. Jářku...myslím, že Stanley a Arthur C. na nás upekli nadmíru podařenou věcičku! ()
Druhá podívaná po zhruba 8 letech a to nadšení už není ono. Všeho je tam až moc...... i těch minut........ ()
..Vesmírná odysea nás přežije. ()
Pro mě je tenhle film asi tím nejlepším a nejpoctivěji natočeným sci-fi co existuje. Měl jsem možnost vidět Blu-ray verzi, zážitek se blížil skoro tomu v kině (natolik detailní, že si můžete přečíst i ten návod na použítí vesmírnýho záchodu). Skvělý vizuál, který fíky svojí eleganci a nepřeplácanosti vypadá pořád dobře a celkem i věrohodně. Promyšlený design lodí, interiérů, skafandrů, interface počítačů, ploché displaye (snad jediné sci-fi z téhle doby, kde nejsou vakuové obrazovky :)). Odysea je jeden z mála sci-fi filmů, který po letech nevypadá směšně, spíš naopak. Výborná hudba, psychadelická atmosféra, skvělé záběry, příběh co si každý může vyložit podle sebe. Co chtít od filmu víc. Speciální ocenění za finální pasáž. Tohle je jasných 100 procent a ještě něco navíc. Opravdu je vidět, že si na filmu dali záležet ze všech stránek. ()
Film mě nudil a naprosto jsem ho nepochopil. Tak jsem sáhl po knize, která celkem ušla. Ale i poté jsem film moc nepochopil. Bez přečtení knihy je ve filmu spousta věcí nejasných. Jinak vše, co bych zde mohl napsat je již v příspěvku od "kiddo". ()
Film, který skutečně předběhl dobu v mnoha ohledech. Výborné efekty, padnoucí hudba,... Mám z něj však velmi smíšené pocity... Na jednu stranu geniální představa o tom, jak se vyspělá technologie vzepře člověku, ale do této chvíle a bezprostředně po ní je film neskutečně roztahaný, až nudný. Za povšimnutí už stojí maximálně kmen opic (zřejmě ztvárnění předchůdců člověka), který mi však do příběhu vůbec nezapadá. Tajemná černá deska??? Co tím chtěl autor říci, to už mi mozek nebere... ()
Cože ako toto mohlo byť natočené v 68smom ? Geniálne je slabé slovo. Zaujal ma match-cut kosť a vesmŕna loď. Skĺbenie počiatku ľudstva a vyspelosti ľudstva. Kosť aj loď súvisia s vývojom... Mno a tá hudba sa tam veľmi hodí. Mrazivo dobré scény zobrazujúce vesmír ,konkrétne galaxie. Zatancujte si vo vesmíre spolu s Kubrickom. ()
čekal jsem, že to bude trochu netradiční (přece jenom Kubrick je Kubrick), ale čeho je moc toho je asi příliž. je to poprvé co jsem se u Sci-Fi nudil a málem i usnul. Film má výbornou hudbu a skvěle se předvedla také kamera. Akorát mám pocit, že si film užijí spíše hudební fanoušci než filmoví. Pořád jsem čekal, kdy to příjde a ten konec po příliž dlouhé variaci barev jsem teda asi nepochopil. Určitě jsem byl napjatý to je pocit, který mne nejvíce přepadal během filmu. Napětí se Kubrickovi povedlo. ()
Musím priznať, že som bola skeptická...vďaka Armagedonu, ktorý fakt nemusím som trošku predpojatá voči všetkým "vesmírnym" filmom (Votrelec, to je o niečom inom!) a prvých 15 minút som si fakt myslela, že ma to až tak baviť nebude a len som dúfala, že celý film nebude o tých opiciach, lebo som mala pocit, že sa pozerám na nejaký National Geographic Wild (ten kanál mám rada, ale predsa...). Potom sa to však zvrhlo a mna ten dej úplne pohltil a bola som celá nedočkavá čo sa stane ďalej. Od začiatku som tušila že s HALom nie je všetko s kostolným poriadkom (mal príliš úlisný hlások), sviniar jeden...A keď dej nabral spád, nebolo o čom, skvelé. Koniec bol geniálny, hudba ešte geniálnejšia, Kubrick je génius! ()
Jedna hvezda padla jen kvuli tomu, ze jsem primhouril vsechny tri oci (i to kuri) a zapocital do toho, ze to je z roku raz dva ;-). Pravda, cekal jsem neco uplne jineho, protoze jsem si to pujcoval v roce 2001 a cekal nejaky nabuseny efekty a mega galaktickej pribeh, ktery jaksi nedorazil. Pribeh je taky silene zdlouhavy jako napriklad scena, kdy jeden clovicek ve skafandru jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde, jde (asi 10 minut) pres jednu mistnost. Fak "zabava". Aneb nemam rad tyhle stary sci-fi kde jsou efekty typu brak. ()
Člověk se zamyslí nad celým lidským pokolením a existencí vůbec. Občas fakt nuda, občas naprostá dokonalost. A bylo to vlastně ještě o nečem jiném, než o zajímavých obrazech a náčrtu jakési nedokončené pointy + onen filosofický "podtext"? Asi ne. ()
Kultovní snímek pro všechny, kdo se ztrácejí v přítomnosti a přitom minuli budoucnost (a mají v zásobě nějaký slušný hulo-model). Přiznám se bez mučení: tenhle film jsem dal až na šestý pokus po celkem brutálním "veselém" modelu (tímto děkuji Macíčkovi za jeho tašku plnou hulení). Dokud jsem nesmotl', vždycky jsem usnul ještě během předehry s monolitem (nejpozdějc u Novosvětské). Když jsem vydržel, kombinace "zelené" přítomnosti a kubrikovské futurismu byla doslova omračující: byl jsem v prapodivném stavu uvězněný mezi několika světy: přede mnou se odehrávalo prazvláštní psycho z dávno uplynulé budoucnosti a kolem mě vířilo jaro ve vší své "cvrčkově-noční-současné" přítomnosti roku 2009. Wowwww.... ()
Kdo rád stručnější verzi, přeskočte text až k nápadně početnému nakupení hvězdiček..... Ještě než vůbec začnu něco vypouštět z "úst", dovolím si jednu poznámku spíše osobního charakteru nežli souvisejícího s hodnocením. Jestli někdy nabydu dojmu (sám!), že jsem Odysseu uchopil nejen za špatný konec, ale vůbec nepochopil či svým způsobem zprznil myšlenkové pochody, jenž by jinak měly vyvolávat až filosofické úvahy, dojde buď ke značné změně hodnocení, komentáře nebo výmazu (hodnocení nebo komentáře) s výjimkou právě tohoto úvodního sdělení. Protože v žádném případě nepatřím mezi /bohem?/ osoby obdařené nadprůměrným intelektem ani jinak filmově vzdělané (či bohatě sečtělé), nezbývá než dovolit si přemýšlet třeba i způsobem sklízejícím posměch. ******* Osobně mě s přehledem nejvíce vzala poslední část filmu. Fér by ale nejspíše bylo začít popořadě od počátku. Ačkoli vážnou hudbu rád poslouchám a Star Wars i staršího data hltal doušky plnými, zde ani jeden z oněch dvou aspektů nepatří mezi kulervoucí. Kombinace je to nejspíše originální a velmi zajímavá, pravdou ale zůstává, že vyjádřím-li svůj názor bez bázně a hany, u prvních fází filmu jsem si s navozením meditativní nálady musel pomáhat vydatně sám. Naštěstí úspěšně. Kubrikův miniaturistický fetiš dovedený k dokonalosti zaslouží mnoho obdivu, obzvláště uvážím-li datum vzniku. Neodpustím si zde jeden rýpanec. Tak jak efekty perfektně fungují většinu filmu, musím zmínit značnou rozmrzelost ze záběrů, na nichž už je "stařinka" patrná a vyhnout se jim, rozhodně bych se nezlobil. Zabolelo a né málo. Přesto vizuální stránka dokáže uchvátit ještě i dnes a mnoho okamžiků se vám zcela jistě bude tajit dech. Neodvratně se blížím k tomu, na co nejspíše nejeden horlivý fanoušek či kritik, filosof či znalec čekají nejdychtivěji. Jak na mě Odyssea zapůsobila, v čem vidím její poslání ? Nejsem si jist, jestli brát záběr po záběru, jednotlivé části, celek, a tak to vezmu po svém nehledě na případné typické zvyklosti. Rád zapomínám, co přesně chtěl básník říci a i když to pro mě někdy může být zábavné srovnání, nerad stavím vzdušné zámky na prohlašování více či méně očekávaného. Při sledování už od začátku mi hlavou probíhalo mnoho myšlenek a především těch z kategorie vznešeně nazývané „existenciální“. Monolit vržený mezi předchůdce lidské civilizace zcela jistě mohl skrývat bohatou symboliku, nicméně zrovna tou se mé myšlenkové pochody neubíraly. Co skutečně odstartovalo vývoj lidstva ? Je v tomto ohledu Odyssa tak moc sci-fi ? To by už bylo na příliš rozsáhlé debaty. Přesto nadešel den, kdy bylo uchopeno, zapáleno, pochopeno a nastartoval se proces, který vytvořil to nejúžasnější i nejstrašnější na planetě Zemi – člověka. Ambivalentní vztah univerza k člověku z pohledu Kubrika mi ladně vyplynul ne v podobě souboje o vodu či prvního masa v ústech, ale drcení lebky zdechliny kostí. Ať už monolit byl spouštěčem či pouhým pozorovatelem a zapisovatelem, představuje, co vždy trápilo nejen myslícího člověka, ale celou zemskou přírodu – něco nového tam, kde jsme dosud vše dobře znali. A hlavně záležitost nejtypičtější už jen pro člověka – až chorobnou touhu poznávat pramenící v možná jednou sebedestruktivní výsledek bádání. Je to špatné ? To netvrdím a i když tato myšlenka provází celý film, neřekl bych, že by Kubrik vynášel kategorické soudy, jako spíš určité představy rizik promítající se v Hala 9000 ale započaté a překonané už od pradávna. Které „střetnutí“ s monolitem bude pro člověka tím posledním a jestli vůbec kdy posledním ? Smějte se, ale právě to je jedna z mých hlavních myšlenek. Rovnou přejdu k závěrečné části, která mě dokázala dokonale odvařit, jak jinak při mém snadném opojení netradiční vizuální stránkou, v opětovné přemýšlení nad smyslem života vůbec. *********************************************** Cesta vykonaná Davem vedla do jeho mysli, skrz vesmír k jeho počátku či snad do „jiných dimenzí“ ? Snad po vzoru kvantové mechaniky (čemuž se teď sám musím smát) byl pro mě výletem právě a přesně skrz to všechno současně. Mysl člověka, nezměrnost univerza a jeho „bytí“ jedno jsou a neoddělitelně patří k sobě. Když zemřeme, vše pro nás přestane existovat a tak postrádá dále smysl stejně jako tvoří všechen, pokud se o těchto věcech právě bavíme a vesmír „tvoříme“. Setkání v místnosti sám se sebou uzavřen svou touhou poznat, skrz čas sobě vlastní až k zárodku velkém jako Země sama, protože každý z nás je právě tak velký jako Země či vesmír, dotváří právě onu symboliku, která mě v tuto chvíli donutila dát plné hodnocení. Stejně jako sklenice svržená ze stolu se všichni řítíme napospas vesmíru nehledě na vlastní míru vědění a uvědomění neodvratného konce k jedinému, co má právě teď smysl. Žít, přemýšlet a poznávat tak, jak je nám přáno a dáno. Nemá pravdu ten, kdo ví více, kdo je inteligentnější, ale ten, kdo je smířen sám se sebou a svou cestou taková jaká je nehledě na skutečnost, jenž naším očím může být v prazákladu poznání všehomíra skrytá. () (méně) (více)
Líbilo se mi, že se drželi knižní předlohy, ale myslím si, že to nemuseli všechno tolik natahovat. ()
Hrozně nudné a roztahané, knížka je daleko daleko lepší. ()
Nadherna oddychovka ()
Reklama