Režie:
Maren AdeScénář:
Maren AdeKamera:
Patrick OrthHrají:
Sandra Hüller, Peter Simonischek, Michael Wittenborn, Thomas Loibl, Trystan Pütter, Ingrid Bisu, Hadewych Minis, Lucy Russell, Victoria Cociaș-Șerban (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Život zestárlého učitele Winfrieda Conradiho uplývá v naprosté rutině, kterou mohutný muž jen občas naruší svou pubertální vášní – drobným žertovným převlekem. Poté, co mu zemře jediný věrný druh, slepý pes, se Winfried rozhodne investovat veškerou pozornost do své odcizené dcery Ines, která dělá kariéru v nadnárodní firmě a nemá na nic a na nikoho čas. Po naprostém fiasku první návštěvy v Bukurešti mění Winfried strategii – čeho nemůže dosáhnout jako neúspěšný otec, toho může docílit jeho neforemné alter-ego. A tak se rodí životní kouč – německý ambasador Toni Erdmann, tragikomická figura s absurdní parukou a umělými zuby, která se workoholičce Ines začne plést do života v těch nejméně vhodných momentech. (Film Europe)
(více)Recenze (359)
Tak určitě. Skvělej ČSFD fór na můj účet. Za kategorie největší filmové zklamání, největší nuda a film, co už nikdy nechci vidět, mám asi letos splněno. ()
Nemci opäť dokazujú, že vedia. Toni Erdmann možno nebude pre každého, je to prevažne konverzačný film, ale mňa to bavilo. Film v jednoduchosti ukazuje pravdu na pozadí modernej doby a honby za kariérou a to, že kariéra ešte neznamená šťastie. Vydarený návrat otca, ktorý si vymyslel meno Toni Erdmann dcéra docení až oveľa neskôr, divák má však karty na stole a vidíme, že takýto život stojí za hovno. Pochválim vydarenú scénu dcéra spev - otec piáno v podstate u neznámych ľudí... Bulharský chlpatý kostým v byty na "nahej party" nemal chybu, dobre som sa zasmial. Stopáž 162 minút sa možno zdá náročná, ale zbehlo to ako voda. Takmer každý by dnes potreboval takého Toniho Erdmanna, aby nám pripomínal - Spomaľ a užívaj si!...80%. ()
Tento film mě přivedl do stavu, kdy jsem nevěděla, jestli brečím smíchy, nebo prostě brečím. Tomu říkám katarze. ()
Nejsem si úplně jistá, zda tak rozsáhlá stopáž byla pro snímek přínosem. Svižnější sestřih by jistě snímku dodal větší údernost, ale pokud se přes to přenesete, dopřejete si nevšední zážitek z pozorování komplikovaného vztahu mezi dcerou chycené v pasti náročné kariéry v nadnárodní společnosti a otcem snažícím se zrestaurovat citové pouto s odcizeným potomkem. To vše rezonující v kontrastních majetkových poměrech top manažerů a prostých rumunských obyvatel. ()
Toni Erdmann hledá cestu ze samoty a s falešnými zuby v hubě (někdy marně) vzdoruje odcizení. Jeho svět pomalu odchází, do nových pořádků ale zvědavě (a otravně) dloubá, jak malý kluk klackem do kupky hnoje. Dění málokdy hodnotí, to nechává na nás, kteří mu koukáme přes rameno, případně přes rameno dceři Winfrieda Conradiho. To hlavně její život řízne do kůže. Takovým tím nepříjemným způsobem, jako stéblo trávy nebo list papíru. Výkonná, racionální, cílevědomá sebevědomá, ztracená, rozbitá, rozklížená... Na její oslavu narozenin asi nikdy nezapomenu - a už na ni nikdy nepřijdu. Ne že bych předpokládal, že by mě snad příště pozvala. Toni Erdmann, svědek globalizace osobních mikrosvětů, takovej podivnej brouk, krásně nedokonalý, můj nový hrdina. ()
Shodou okolností jsem den před Erdmannem viděl znovu Tatiho Playtime. V něčem jsou ty filmy podobné - podobné téma, které je podáváno skrze humor, respektive humor sám je jedním z témat. Ale Ade samozřejmě není Tati a Erdmann jeho filmům filmařsky nesahá po paty. Což není špatně. Všechno je naopak v pořádku. Tati je geniální, elegantní a smutný, Ade je srozumitelná všem a optimistická. Všechno je v pořádku. Záměr naplněn dokonale. // A funguje to i napodruhé. ()
Ano, je to pecka. Prvotní dojmy bezprostředně po projekci byly přeci jenom příliš rozvířené a hlavou mi kolovaly myšlenky o některých hluchých či nadbytečných scénách, které jinak nevídaně (doslova) skvělou tragikomiku neúměrně roztahovaly, ale s odstupem času se mi právě tyhle scény zdají jako brilantní oslí můstek mezi oněmi smutnými a humornými pasážemi napříč celým nepředvídatelným filmem. Jasné je jen to, že dlouho jsem se takhle od srdce nezasmál a takhle upřímně nedojal a že pouze další projekce mi pomůže odhalit, jak moc geniálním a pocitově vyváženým filmem Toni Erdmann vlastně je. Zatím to má u mě parádně rozehráno.. ()
Nelíbilo! ()
Tentokrát jsem seniorům kazil věkový průměr v Evaldu, ale kdybych třeba zůstal stát v uličce, na prdel by mě to asi nesložilo. Jasně, že bych byl rád, kdyby se podobně kvalitní filmové sondy vrtaly i u nás, ale spíš mě potěší, když na rozdíl od Toniho nebudu postupem času používat humor taky jen jako lék na smutek. Jo a díky za tip na párty, to se o Silvetsru budou kamarádi divit... ()
160 minut je možná trochu moc (existuje tedy i 120minutová verze?), ale hlavní herci jsou skvělí a hlavně film vyvolal spoustu výbuchů smíchu a spontánního potlesku v sále - takhle jsem se dlouho nepobavil. 90 % ()
Skutečně festivalový zázrak. Bezmála tříhodinová komorní dramedy ani na okamžik nesklouzne do nějaké banality či klišé. Skvělé vykreslení otce vtipálka a jeho workoholické dcery má za následek, že vás ty postavy budou zajímat v každém okamžiku. Celá sekvence s nahou party mě neskutečným způsobem rozesmála. Opravdu výborný snímek, jenž si právem zaslouží vaši pozornost. ()
Seš ty vůbec ještě člověk? Jsi šťastná? Žiješ ještě? Život je fraška, v níž hraje kde kdo kostky. Tak proč hrát podle pravidel a nenapsat si sama svůj vysněný osud? Ale je tohle skutečně tvá vůle? Tvá pravá motivace? Ta vylhaná nevinnost mě rozplakala. Stará pravda říká, že život vzkvétá prací. Ale může s ní i umírat. V bohatství nelze mít klidný spánek. Štěstí z bohatství bylo vždy veřejným majetkem. Napila ses pančovaného lihu z Ďáblovy továrny, a tak ses stala onucí korporátního slizu. Sbohem sny a ideály. Zaprodala si svou duši a tvé utrpení roste každým dalším krokem. Až k nesnesitelnosti. Ta bolest tě sžírá zevnitř jako mor a postupně zavírá jedno po druhém všechna okna tvé poklidné minulosti. Zpěv andělů zaznívá ze záchranné lodi. Je to láska, která vyvede tvou duši z nekonečného utrpení a smích je klíčem k poznání. Ale ty už neslyšíš. Přežíváš uvězněná v ulitě přeludů a omylů vlastního bytí. Prozři a slyš. Ještě není vše ztraceno. Já tě mohu zachránit. Vím, že to dokážu. Jsem Toni Erdmann a nemám co ztratit. Vyvedu tě ze slepé nicoty zbytků vlastní existence._______________________________Podobný film: Klaunovy názory ()
Příběh naivně vtipkářkýho otce, který se snaží sblížit se svou dcerou,úspěšnou manažerkou nadnárodní společnosti. Malinko ulítlý film, ale dá se u toho nasmát. Pro Čechy asi chutné sousto v podobě hořké komedie. 85% ()
Keby sa to po režisérskej stránke dotiahlo do stavu prijateľného splynutia s hlavnými postavami a získania si tak bližšieho vzťahu k nim, tak mohlo ísť o jasnú päťkovú záležitosť. Výsledok bol preto celkom emotívne chudobný, no zato ma náramne bavil samotný príbeh a celkovo zjav Toni Erdmanna bol tiež zaujímavý. Herec sa posnažil. 70/100 ()
Německá slupka byla naprosto zbytečná, to, co se odehrávalo v Bukurešti, bylo dokonalé. ()
Tak stiesnené a nepohodlné pocity som už dlho pri filme nemal! Ale potom som si to začal užívať na plné gule- tie nečakané zvraty a momenty, ktorými ma doslova šokoval. ()
Bláznivá (tragi)komedie o (polo)šíleném bodrém fotříkovi natočená jako tříhodinový art film. Ta délka je místy dost znát, ale celkový dojem je přesto zatraceně dobrý. Po skončení v hlavě utkví nejedna pasáž, ale bezkonkurenčním vrcholem filmu je mnohaminutová sekvence teambuildingové oslavy narozenin. Něčeho tak vtipného a roztomile absurdního a mimoňského se divák v kině dočká přinejlepším jednou za 2-3 roky... 80 % ()
V Tonim Erdmannovi je množstvo situácií, ktoré by sa dali dotiahnuť do vtipnejšieho záveru, ale vtedy by sa z neho vytratila oná ľudskosť, o ktorú sa bojí otec u svojej dcéry po rokoch v.i.p. práce. Stala by sa potom z neho iba mravokárna bláznivá komédia. Ignesini priatelia nie sú zobrazení ako nejaké komediálne kreatúry, ale proste ako dnešní ľudia v ich postavení. Že si potom občas šňupnú, je tiež iba odrazom doby a nie ich prvoplánovým autorským odsúdením. V otázkach masiek, aké v živote nosíme, sa dostaneme až k metaforickým extrémom typu vytrhávania nechtu a k záverečnej dlhej a nezabudnuteľnej sekvencii oslavy. Ono takmer celý Toni Ermann sa odohráva na nejakých večierkoch, oslavách a stretnutiach. Film je tak správne rytmizovaný a táto epizodickosť, pevne previazaná a s vývinom postáv, je odpoveďou na to, prečo film nezačne nudiť. Toni Erdmann je divácky vďačný film, ktorý sa zaobíde bez doslovnosti a treba nad ním premýšľať. Čo viac od kinematografie chcieť. ()
Toni...Toni Erdmann. Díky, Toni, byl to nezapomenutelný zážitek, byl jsem dojat a brečel jsem smíchy...několikrát. ()
Krásné. Výstižné. Kouzelné. Postava roku: roztomile nejoddanější asistentka. ()
Reklama