Režie:
Paul VerhoevenKamera:
Jeanne LapoirieHudba:
Anne DudleyHrají:
Virginie Efira, Charlotte Rampling, Daphne Patakia, Lambert Wilson, Olivier Rabourdin, Clotilde Courau, Louise Chevillotte, Hervé Pierre, Alexia ChardardObsahy(2)
Schopnost konat zázraky vynese charismatické Benedettě (Virginie Efira) koncem 17. století výsadní postavení v toskánském klášteře. Když její slabost pro mladou a živelnou Bartolomeu přeroste v nespoutanou vášeň, začíná hra plná intrik sahající do vyšších pater italské církve. Erotické drama legendárního Paula Verhoevena (Základní instinkt), natočené podle skutečného příběhu, si v hlavní soutěži festivalu v Cannes vysloužilo pro svou odvážnost bouřlivé reakce diváků i kritiků. (Aerofilms)
(více)Videa (6)
Recenze (200)
Čekal jsem oběť církevní bigotnosti v celé své nahotě, ale Verhoevene to nakonec pojal způsobem, za který mu bojovníci za práva menšin asi nezatleskají. Ačkoliv je fakt, že záleží na tom, jakou rovinu si divák vybere. A právě možnost volby se mi líbila ze všeho nejvíc. Byla Benedetta skutečně mystička, skrze kterou promlouval Bůh? Nebo jen nemocná osoba, trpící schizofrenií? Případně je všechno jinak a jednalo se o manipulativní mrchy, která dokázala zblbnout nejen město, ale i osazenstvo kláštera a další církevní představitele? Těžko říct. Všechny tyhle charakteristiky se prolínají, doplňují a zase rozcházejí a v závěru se člověk dočká spíš otazníků. Ale v tomto případě to vůbec nevadí. Spíš naopak. Co se zachycení doby týče, tak to je na úrovni, erotické scény působí dostatečně dráždivě a zároveň i vkusně a navíc Virginie Efira je kus. Sice mi ty víc než dvě hodiny přišly občas trochu moc, ale nejdnalo se o nic, co by mi trhalo žíly. Verhoeven pořád umí. 80% ()
Na hranici s Verhoevenem! Ale maximálně Schengenského prostoru, aby po něm v zámoří nehodily katolické skupiny kamenem a natáčení mu nenarušoval koordinátor intimity, co tak sejří Seana Beana.. Jestli je, nebo není pod postelí Benedetty sekáček na stigmata, jestli morové rány odhalují maso a krev a nebo jestli showgirl z toskánského kláštera stoupne na ty správné příčky kariérového žebříku, není až tak podstatné, když se Paul cítí jako malé dítě, které si může dělat co chce. Toho oplzlého dědka na režisérské židli sice bolí kyčle, ale svou kouzelnou podvratnost neztratil.. ()
Historickému dramatu ze 17. století v toskánském klášteře už se dostalo mnoha přízvisek, třeba rouhačské nebo pornografické. Obě tyto škatulky jsou zcela mimo, a výkřiky zřejmě pocházejí od lidí, kteří jen slyšeli, o čem film je. Paul Verhoeven filmařinu rozhodně nezapomněl a v tomto filmu zajímavě mísí několik témat. A na rozdíl od mnohých si nemyslím, že by mu šlo primárně o provokaci. To je jen vedlejší efekt, který používá, aby ušetřil za reklamní kampaň. Historické Benedettě ve finále tohohle filmu bylo 29, takže se bohužel připojuji k tomu, že Virginie Efira je zjevně starší. Ale kolik mladších by se herecky neztratilo vedle Charlotte Ramplingové? Je to po všech stránkách výborně natočené (od kamery až po hudbu), ale na čtvrtou hvězdičku mi zkrátka ještě něco chybí (70%). ()
Soudě dle recenzí a komentářů má Verhoeven specifické kouzlo, skrze které dokáže s každým svým filmem diváka překvapit tím jak něco dekonstruuje ačkoli on v zásadě celý svůj život nedělá ale vůbec nic jiného. Čehokoli se vždycky dotknul - žánr, společnost, historické období, zeitgeist, charakterové studie či předloha - to rozložil až na maso, nihilisticky se tomu vysmál, dropnul mic a šel se věnovat nějaké další revizi. Benedetta je zajímavé prolnutí jeho dřívějších snímků Flesh+Blood, (exploatace středověku plného špinavých banditů, morových ran, zdegenerovaných zástupců církve a nahatých nevěstek) Showgirls/Keetje Tippel (ambiciozní žena využívá své tělo, aby se po zádech ostatních vyšvihla v emeritním zkostnatělém světě) a Basic Instinct (až do úplného závěru zachovaná ambivalence a nejistota v tom, kde se skrývá pravda a zdali je třeba po ní pátrat). A zaujalo mě nakolik zpracovává téma nábožné extáze jako erotické zkušenosti podobně jako Bessonova Jeanne d'Arc. Poslední dva Verhoevenovy filmy pod francouzskou produkcí se vyznačují jednoznačně nejlepšími scénáři, které kdy měl k dispozici, bohužel však zároveň i nejošklivější režií. Benedetta často vypadá jak záznam z muzikálu, působí strašně inscenovaně a uměle. V tomto rámci pak je vtipný, že nejlépe zde fungují erotické pasáže, protože upomínají obvyklá porno videa, která máte o tab vedle. ()
Matko představená, to mi ho vyndej...... Holandský provokatér Verhoeven je i ve svých 83 letech nefalšovanej perverzák. A protože fetišismu není nikdy dost, protentokrát si na stará kolena natočil lesbický porno k obrazu svému – tedy jako erotické drama z Itálie 17. století inspirované skutečnými událostmi, specificky z církevního prostředí toskánského římskokatolického kláštera, kde se masturbace zásadně praktikuje krucifixem a namísto lubrikantu se používá svěcená voda. Pakliže jste ateista jako já, nebojte se - nemáte sebemenší šanci se jakkoliv nudit. Snímek 'Benedetta' není pouze o milostných hrátkách, ženské rozkoši a blasfemii vně řeholnického mikrosvěta plného jeptišek. Jde o dílo, které umně spojuje kontrasty, a zamýšlí se jak nad otázkou celibátu, tak nad podstatou lidských stigmat a fyzického významu sexu v prostředí, jež je přísně asketické...... Verhoeven zde velmi provokativně akcentuje relativně aktuální konflikt nespoutané přirozenosti lásky proti silně konzervativním křesťanským dogmatům (viz. současná situace v Polsku který se rozhodlo že opět zavede středověk), jež netolerují nic, co by nedovolovalo slovo Boží – lásky, která nemá jakoukoliv konkrétní podobu, a pakliže ano, tak výhradně tělesnou – to vše navíc na historickém pozadí morové rány. Verhoeven tak zcela bez příkras demonstruje, že církev a pánbíčkáři jsou banda fanatickejch manipulativních zmrdů s velmi paranoidním pohledem na svět. Snímek 'Benedetta' lze svým způsobem vlastně chápat jako manifest o queer liberation, neřkuli nekompromisní kritiku teismu s pomocí antiteismu – jako pomyslnou paralelu k současnosti, kdy spoustě zakomplexovanejm πčusům, jejichž životní postoje se zakládaj na tři tisíce let starý knize plný vymyšlenejch pohádek s názvem Bible, vadí, že spolu maj šťastnej milostnej vztah dva lidi stejnýho pohlaví. Tyto motivy Verhoeven samozřejmě prezentuje velmi implicitně, senzuálně, ale přesto dokáže provokativně kritizovat institucionální postavení církve a náboženské přesvědčení. Neustále jsem si však při sledování říkal, že by mohl ještě víc překročit čáru divácký tolerance, tnout do živýho a šokovat tak mnohonásobně intenzivněji a skandálněji, než jen explicitním vyobrazením lesbického sexu mezi Virginií Efirou a Daphne Patakiou. To že někteří ortodoxní věřící bez smyslu pro humor budou chtít Verhoevena upálit na hranici je však bezesporu dobrým znamením. Každej nasranej křesťan se totiž počítá...... // VERDIKT: 7,9 robertků s pannou Marií z 10 // ()
Galerie (36)
Zajímavosti (8)
- Film měl být původně uveden na festivalu v Cannes již v roce 2019, režisér Paul Verhoeven však na náročných natáčecích lokacích plných kopců a výšlapů utrpěl zranění kyčlí, které film posunulo na rok 2020. Nakonec však kvůli pandemii covid-19 byl film uveden v Cannes až o rok později. (NiWi)
- Natočeno podle knihy „Immodest Acts: The Life of a Lesbian Nun in Renaissance Italy“ od Judith C. Brown. (SONY_)
- Film mal mať premiéru pôvodne už v roku 2019 na MFF v Cannes. Kvôli viacerým príčinám, hlavne chorobe režiséra Verhoevena a tiež aj pandémií Covid-19, sa nakoniec premiéra posunula z roku 2020 až na 2021. (MikaelSVK)
Reklama