Režie:
Gastón DupratScénář:
Gastón DupratKamera:
Rodrigo PulpeiroHrají:
Guillermo Francella, Luis Brandoni, Raúl Arévalo, Andrea Frigerio, Kevin Schiele, Lucas ArandaObsahy(1)
Arturo (Guillermo Francella) je okouzlující, sofistikovaný a poněkud bezohledný galerista. Má svou vlastní galerii v centru Buenos Aires, města, které ho fascinuje. Renzo (Luis Brandoni) je zasmušilý, trochu divoký malíř, který zjevně prochází obdobím úpadku. Vyhýbá se společenským kontaktům a žije na pokraji chudoby. Přestože galeristu a malíře pojí dlouholeté přátelství, neshodnou se téměř na ničem. Jejich světy a myšlenky jsou zcela protikladné, což mezi nimi vyvolává velké napětí a hádky. Navzdory všem rozdílům však zůstávají skvělými přáteli. A o tom je tahle komedie. (Cinemax)
(více)Recenze (20)
Fajn film o přátelství malíře a jeho galeristy s námětem podle Twainovy povídky. Místy i vtipné. ()
„Vystěhovali tě z tvý špeluňky.“ - „Jo?“ - „Jo. Zabavili tvý věci. Obrazy jsou uložený v soudní úschovně.“ - „Měl jsem radši umřít.“ - „No, to by bylo ideální. Ale chtít, aby v tvým životě bylo něco rozumný...neumřels, nic si nepamatuješ a seš otravnej dědek. Pěkná vyhlídka!“ Gastón Duprat se 2 roky po Váženém občanovi režijně i scenáristicky osamostatnil. Snímek se pohybuje na hranici komedie, dramatu a sociální satiry, avšak ani k 1 z žánrů významně neinklinuje. Film tak staví hlavně na ústřední dvojce, z nichž Renzo svým svérázným přístupem k životu, „modernizaci“ či vedení žáků zpočátku zaujme, ale pak si mnohdy protiřečí. Naladit se na něj dost dobře nejde, přes těch jeho pár sympatických rebelských kousků jsem ho spíš nechápal. Takže když přišlo na dojemnější chvíle, nebyl jsem emocionálně tam, kde mě tvůrce potřeboval mít. A onu „pointu“ jsem čekal, jakkoliv skomírajícímu tempu dodala novou šťávu. I to „zaprodání“ spolu s „odklizením“ se nějak velkoryse přešlo. Oproti Váženému občanovi pár kroků zpět, za mě lepší průměr. ()
Lehce potrhlá komedie o silně potrhlém španělském malíři. ()
Svobodný a hlavně svobodomyslný malíř Renzo toho mnoho nemá, má však jednu úžasnou věc, kamaráda, kterého mu musí závidět celý svět, Artura. Spolu se vydají na nádhernou cestu vytření zraku všem nabobům. Film o umění, lásce k němu a hlavně o nespoutanosti umělcovy mysli, leč také o pozérství sběratelů obrazů. ()
Pelicula fantastica! Velice sympatická komedie o přátelství socialistickýho malíře s kapitalistickým galeristou, střídající žertovný a dramatický polohy, bez výrazně slabších nebo prázdných pasáží, což se musí ocenit plnotučnou dardou. Není na škodu občas zabrousit mimo profláklý vody... ()
S nečekaným překvapením opět žasnu, že v Argentině a navrch v současnosti vznikají tak úžasné filmy jako Moje mistrovské dílo. Za přímo mistrovské dílo, ačkoliv k tomu název trochu vybízí, bych ho asi úplně neoznačil, ale jako výjimečný film, od kterého jsem dostal snad vše, co od skvělého filmu očekávám, a který ve mě pravidelně během sledování vyvolával z různých důvodu potěšující nadšení... za mě rozhodně a bez problémů. Jediným slabším prvkem zůstává pro mě z větší části hudba, jejíž autoři bohužel nepřišli s ničím okouzlujícím, co by se vyrovnalo síle příběhu, sympatiím hlavních postav/herců či kráse Renzových obrazů. Jinak Renza a Artura si snad ani nešlo nezamilovat, přestože první neoplývá zrovna příjemnou náladou či úctou k jiným, zatímco u druhého občas člověk až s obavou váhá, zda se z něj nevyklube manipulatviní ziskuchtivec, nímž se klidně snadným krokem může stát. Ale o hledání či nalezení porozumění a přátelství navzdory uznávání odlišných hodnot je v jádru celý příběh. K tomu obsahuje navrch řadu krásných podnětů a silných myšlenek... nakolik je umění umět zpátky poskládat věci dle původního rozmístnění do detailů, když tím vlastně jenom neivnenčně kopírujete to předchozí... ale co si budeme povídat, před lidmi, kteří dají přednost dívání se v křeslu na to, jak se 22 boháčů pro další velké peníze hodinu a půl žene po zelené ploše za míčem. :o) Renzo prostě zabil, jak se dnes říká, a tvůrci toho filmu spolu s ním taky! [95%] ()
Neni to umelecke dilo, ale zabavna lehka komedie o pratelstvi a umelecke krizi. Luis Brandoni podal uzasny histrionsky vykon. ()
Vytříbená filmařina a poutavý, zajímavý příběh. Pohoda jazz. ()
Úžasná hra dvoch celkom rozdielnych pánov a aj tak sú dlhoročnými priateľmi. Jednému záleží na peniazoch a úspechu a tomu druhému nejde ani o peniaze a celkovo o nič. Žije len pre ten prítomný okamžik a ostatné ho netrápi a práve jeho kolega je iný, rozumnejší. A práve tie ich dialógy, pohľady či mimika tváre, keď sa konfrontovali mna osobne neskutočne bavilo. Je to ľahko sarkastické dielo, ktoré ukazuje takou milou formou, aký je ťažký život umelca a ešte takého, ktorý je ľahostajný voči ľudom a ich potrebám, ale aj voci sebe. Škoda len toho, že je trochu predvídateľný, ten koniec som tušil o niečo skôr. Herecky je to koncert oboch hlavných predstaviteľov . Obsahovo je to pôsobivé, celkom aj svižné, film nenudí a aj keď pán režisér za sebou nemá kvantitu filmov, tak tento si ukočíroval viac než dôstojne. Je to medzi 4 a 5*, ale za tú scénu, kde idú prezentovať Renzov obraz a určite každý divák tušil, že maliar niečo vyparatí a aj tak má to osobne dostalo, keď uvážim fakt, že mu bolo striktne povedané, že to je hlavne pre vnučku a aj tak to maliara neodradilo aby všetkým ukázal, že na nich se... Hlavne táto scéna zariadila, že som sa priklonil k najvyššiemu hodnoteniu, ale aj bez nej má rozhodne čo film ponúknuť. ()
+3* I v argentinské produkci nacházím občas nějaké nenápadné skvosty ... tentokrát to nebylo nic výjimečného, ale přesto nejde o špatný film a ve své podstatě je docela originální a přesto lidský. Nechal mě vhlédnout do uměleckého světa a jak to tam teď chodí. Sice moderní umění mě většinou nebere, ale na tři hvězdičky jsem si to užil. Tahle komedie není žádná řachanda pro popkornové publikum, avšak může pobavit vnímavé diváky. [ PŘÍBĚH: 2 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 2 /// TEMPO: 1 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 1+ /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 1 (3*MAX) ] ()
Ustredni dvojice je svym zpusobem sympaticka, ktere nejde pri lsti nefandit. Za me hezky a misty usmevny film o dvou starnoucich muzich a jejich pratelstvi. Ktere si kazdy z nich vyklada trochu jinak. Libil se mi namet, prostredi, kde se film odehrava i herecke vykony. Dobry film. ()
Krásné malby, velká plátna to miluju. Rozhodně ne nemoderní, naopak. Ale s tou tabletkou..s tou jsem měla fakt problém ()
Jsou tak protichůdní a přitom mají tolik společného. Řeč je o dvou letitých kamarádech, svérázném malíři Renzovi a drobátko vychytralém galeristovi Arturovi, kteří jsou hlavními hrdiny tohoto na první pohled úsměvného příběhu. Vyprávění o osudech obou výtečníků občas sklouzne k vážnějšímu tónu a jindy zase tak trochu k předvídatelnému ději, nic z toho však nepůsobí podbízivě a ve výsledku se jedná o poměrně originální a velmi pohodový film. Asi se budu muset poohlédnout po nějaké další libůstce, v níž má prsty argentinský sympaťák Gastón Duprat. (80%) ()
Z neznámých důvodů mě přitahují filmy o malířích a sám netuším, proč se mi většinou líbí. Zrovna tenhle je o dvou uměleckých bardech, kde jeden maluje a druhý ty obrazy prodává. A když se dvacet let nic neprodá, musí z toho vyjít naprosto pohodový satirický příběh o přátelství a poctivosti. ()
Okouzlující, hořce ironická komedie o tom, jak je těžké uživit se uměním a jak snadno se to dá změnit. ()
na mě film udělal dobrý dojem.Oba protagonisté udržovali spád až do posledního záběru.Musela jsem si celou dobu říkat :co asi zase ještě vyvedou?Ano bylo to krapet kýčovité - ale inteligentně kýčovité.Žádná politika teda až na jednoho zblblého aktivistu ()
Arturo mi byl po celý děj vzdálený, k Renzovi jsem si ve druhé polovině našel cestu alespoň částečně, i když se mi to v té první zdálo nemožné. Každopádně přestože postavy doslova nenadchnou, prostředí kolem nich je zajímavé dost a tím částečně i jejich příběh. Částečně, protože pointa je až příliš jasná, směřování obou taktéž a nakonec i ta káva. Kamera a hudba fajn, scéna odvozu z nemocnice z tohoto pohledu nejsilnější. 55% ()
V titulcích filmu uvedeno: rok výroby 2017. ()
Neprávem opomíjený feelgood snímek o stárnoucím malíři, snaživém galeristovi a jejich symbióze v kamarádském vztahu, jdoucím doslova až za hrob. Jednoznačně za plný počet. ()
Trochu to čerpá z povídky Marka Twaina, ale ani chvíli nenudí. Povedenej soundtrack. ()
Reklama