Režie:
Roberto BenigniKamera:
Tonino Delli ColliHudba:
Nicola PiovaniHrají:
Roberto Benigni, Nicoletta Braschi, Giorgio Cantarini, Giustino Durano, Marisa Paredes, Horst Buchholz, Verena Buratti, Gina Rovere, Andrea Tidona (více)Obsahy(1)
Píše se rok 1939. Italský číšník Guido Orefice, překypující energií a hýřící bláznivými nápady, přijíždí z venkova do velkého města. Na první pohled se tu zamiluje do půvabné učitelky Dory. Ta už sice nápadníka má, on však udělá vše, aby ji zachránil od sňatku s nemilovaným byrokratem. Získá její lásku a vezmou se. Narodí se jim syn Giosué. Po pěti letech šťastného manželství je Guido kvůli svému židovskému původu odvlečen spolu se synem do koncentračního tábora. Aby před malým chlapcem zatajil šokující okolnosti a uchránil ho před hrůzami nacismu, předstírá, že všechno kolem je pouhá hra, připravená k synovým narozeninám. Hra, na jejímž konci na oba čeká velká odměna... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (1 036)
Cílem filmu je nepochybně ukázat hrůzný úděl Židů. Jako komedie mi to nepřipadá ani trošku, první třetina filmu je jen tajtrlíkováním hlavní postavy. Poté teprve začíná smysluplný děj. ()
Žánrově obtížně zařaditelný snímek: první polovina je někde mezi bláznivou komedií a romancí, druhá mezi méně bláznivou komedií a melodramatem. Benignimu se to povedlo dobře napsat, zahrát i nafilmovat, ale hereckého Oscara jsem zase zrovna nepochopil. Čtyři a půl. ()
Jedinečný film, ktorý dokáže spojiť smutný humor so skutočnou tragédiou II. svetovej vojny. Podľa mňa jeden z najzaslúženejších oscarov za posledných 30 rokov. Ľudia, ktorí azda najlepšiemu talianskemu filmu v dejinách udelili odpad, rozhodne nerozumejú tomu, čo je to nadsádzka či smiech cez slzy. Len málokedy sa natočí takýto výnimočný film. ()
Prekrásny čistý film, ktorý ma hneď na prvé zhliadnutie dostal svojou citlivosťou a prostými emóciami. Najdojímavejšia scéna, keď Benigni kráča na smrť a ešte naposledy zhliadne svojho syna ma totálne odrovnala. Bravo Roberto! ()
Roderto Benigni jao režisér i herec. Neuvěřitelná blbina. Herec se všelijak nekoodinovaně pitvoří, nemá žádný komediální talent, není ani charismatický, a diváky asi dojímá, že synkovi napluví, že celé je to hra, a synek by musel být hodně praštěný, aby mu na to skočil. Chviličku se to vydržet dá, ale týdny či měsíce? Proč by si učitelka vzala takového opičáka? Kam dala oči? Film je jen režisérova samohana, rozhodně nic protiválečného, nevím proč ho točil. Postavy bez charakterů, jen figurky na scenáristické šachovnici. To může chytnout jen lidi, co ví o válce prd. ()
Pekný, silný a dokonca aj vtipný film. Benigniho utrhnuté herectvo skvelo funguje a téma vojny tak vyznieva oveľa silnejšie než je zvykom. Samozrejme, finále robí z celého filmu "niečo viac"... ()
První polovina filmu se mi líbila mnohem víc než druhá, v koncetračním táboře. Skvělý výkon Benigniho, kdy jsem chvílemi nevěděl, jestli se mu smát, nebo být smutný. Drsný film, který bych rozhodně neoznačil jako komedii ale spíš jako tragikomedii. ()
Nádhera. Tak jsem konečně provětral svou již mírně zatuchlou TOP 10. Život je krásný. ()
Guido... úžasný Guido. Koncentrační tábor, hlad, strach o život, malý synáček schovaný na pryčně, v baráku dospělých a nezapomenutelná pozitivní energie, kterou milující tatínek vydoloval, snad ze svých bezbřehých záložních zásob... Takové mívají obdivuhodní lidé a věřte nevěřte, nejsou to jenom postavy z filmů. Zasloužené ceny, zasloužené ovace, zasloužená vysoká obliba krásného snímku. ()
Krásný film s výborným Benignim a krásnou hudbou. Je vidět, že holocaust jde natočit i s mírným nadhledem a optimismem i když ukazuje hrůzy, které se tehdy staly. ()
Fantazie, která udělá z koncentračního tábora hru. Film, který balansuje mezi komedií, satirou a dramatem. Láska i oběť. Byl jsem trochu připraven, do čeho jdu, ale ... oceňuji nespornou kvalitu tohoto díla, oceňuji jeho sílu ... ale přesto nějak se nemohu odhodlat udělit tomuto tématu plný počet. Přestože to režíruje a přestože v tom hraje Roberto Benigni. Hezké, smutné. ()
První půlka filmu skvělá, druhá strašlivá. Nemůžu jinak, ale považuji jej za nestoudné překrucování a zlehčování historie, která z něj žel činí sladkobolný blábol... Svět chce být klamán fešáckým kriminálem a líbeznou lží o idylické rodině kráčející nezdolně až za hrob... To je ovšem po mém soudu zásadní chyba... Jedině pravdivé zobrazení minulosti nám umožní se z ní poučit... Samozřejmě existují i skvělé filmové fikce, ovšem pořád tu musí být nějaký důvod, proč vznikly. Může to být podstatné sdělení, jakási vnitřní pravdivost, nebo prostě jen čirá radost z vidění, filmová báseň, která nehlásá pravdy, ale prostě jen zve diváka aby se díval a cosi prožil. V případě "La Vita è bella" ovšem nenacházím nic z výše jmenovaného... ani vnitřní pravdivost, ani hluboké poselství, ani příležitost se prostě jen kochat obrazem, zvukem, herectvím, zkrátka filmovým řemeslem... Nakadeřená bublina, která splaskne jakmile se dotkne země... ()
Když jsem chodil na gympl, tak jsme sledovali různé filmy. Ale tenhle byl zaručeně nejlepší. Perfektní Roberto Benigni v tak trochu komediálním dramatu. Nebo jinak řečeno jde o komedii, která se odehrává v té nejhorší době. Je to prostě zvláštní. Během tohoto filmu mi běhal mráz po zádech. Protože to, jak se mísí nacistické zlo s takovým extrémním nadhledem a optimismem Benigniho je prostě šílený a děsivý, ale i legrační. Prostě spousta pocitů mě pohltila a nepustila až do závěrečných titulek. 10/10 ()
Asi jsem hnusná, bezcitná a okoralá, ale tenhle film ve mně nevzbudil takové nadšeni, jaké by asi vzhledem ke zdejšímu hodnocení měl. Komedie z prostředí koncentračního tábora prostě není můj šálek kávy, takže sorry. ()
Neskutečný snímek, který vás rozloží na atomy a ještě víc.. Při sledování jste si určitě položili otázku, zda je hlavní postava, Guido, blázen, ale v průběhu děje si sami odpovíte, že ano, je blázen, ale díky tomu měl úžasný život a uměl ten život udělat krásný i svým blízkým. Už od začátku jsem se výborně bavila ("chtěl jsem se zeptat 'jaký zastáváte politický názor'"... "Benito, Adolfe, nezlobte tu! Promiňte, co jste to říkal?"... "Ále, už nic.." :-)) a s přibývajícími minutami jsem se do filmu zamilovala na první pohled, až jsem ke konci uvažovala, jak ho propašuju do topky.. Tohle nepíšu často - Tohle musíte vidět. ()
Ano, zasmál jsem se a hodně, ale pořád se nedokážu přenést přes celou tu nereálnost. Protože pánové jako Quido bývali mrtví ještě dřív než stihli vystoupit z vlaku. A pak ten malý chlapec. Ten mi do palice neleze už vůbec. Film začíná někdy v létě 1939, takže jestli se narodil někdy na začátku roku 1940. To znamená, že v roce 1944 mu byly 4 roky a už v té době uměl rok číst a psát? Nehledě na to, že se dokázal skrývat v koncentráku, kde se bez peněz neutajila ani řídká stolice? ()
Citově vydírající tragikomedie, v níž nejtragičtější je pateticky šaškující Benigni. ()
Budiž tohle důkaz, že ne každý film z období holocaustu je Schindlerův seznam a že využívat to téma jen k dojemnosti je manipalace s diváky - a s oscarovou komisí. Benigni dostal Hollywood jeho vlastními zbraněmi. ()
Excelentní nápad. Jen zlehka uvěřitelný až více než padesát let po válce, protože je to pohádka, která vytěsnila hrůzu a nelidskost. Je to sen. Hezký, naprosto neuvěřitelný a nepravděpodobný, stejně jako zelený kůń. ()
Dlouho jsem se tomuto snímku bránil s představou nějaké hloupé komedie. Ale některé komediální prvky a absurdnost jsou v tomto snímku tak promyšlené a vyhnané na samou hranici snesitelnosti, že ať jste předzaujatí jak chcete, stejně se vám tato smutná a zároveň inteligentně vtipná hra na soutěž o hlavní cenu - tank začne líbit. "Marie - hoď mi klíč" 75% ()
Reklama