Život a neobyčejná dobrodružství vojáka Ivana Čonkina
-
Life and Extraordinary Adventures of Private Ivan Chonkin (více)
Režie:
Jiří MenzelScénář:
Zdeněk SvěrákKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Jiří ŠustHrají:
Gennadij Nazarov, Zoja Burjak, Vladimir Iljin, Valerij Zolotuchin, Sergej Garmaš, Marián Labuda st., Henryk Bista, Valerij Nikolajev, Marija Vinogradova (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Píše se rok 1941 a v ruské zapadlé vesničce Rudá způsobí rozruch armádní letadlo, které tu nouzově přistane. Hlídáním letadla je pověřen prostoduchý vojín Ivan Čonkin, který až dosud pouze vypomáhal v kuchyni a s armádním drilem nemá valné zkušenosti. Dny ubíhají a vypadá to, že armáda na letadlo i na Čonkina dočista zapomněla. Ivanovi to ale nevadí a život ve vesničce si jaksepatří užívá. Zamiluje se totiž do místní pošťačky Ňurky. Ovšem ne celá vesnice je jeho zdejším pobytem nadšena. Předseda kolchozu Golubjev v něm dokonce vidí vyzvědače. A tak netrvá dlouho a na Čonkina přijde anonymní udání na NKVD a věci naberou rychlý spád. (North Video)
(více)Recenze (147)
Když se film vymkne kontrole, nedá se dělat nic jiného než přetrpět tu snůšku zmaru a absurdního humoru. Těžko uvěřit, že je režisérem Jiří Menzel a scenáristou Zdeněk Svěrák. Není to až tak špatně natočené, ale Menzel si neuvědomil, jak není dobré točit s ruskými herci, v našich končinách prakticky neznámými, jako asi neznámí, padlí vojáci, kterým je film podle mě věnován. Nedovedu si totiž představit nadšení z filmu, který je naprosto o ničem. Když bych se chtěl dívat na ruský film, pustím si ho, ale proč se dívat na ruské herce v českém filmu?! Žádné autenticity se vůbec nedosáhlo, protože film má nepokrytý náběh až do absurdní podívané a většinou do ní neomylně a úmyslně spadne. Zasmát se je nemožné, protože přehrávající ruští herci si nijak nezadají s ochotníky. Film rozhodně nevypadá levně, ale tohle jsou hodně vyhozené peníze. Z filmu jsem si nic neodnesl ani nezapamatoval. Hrozné. 20% ()
Český Lev 7 nominací: Nejlepší film, Režie, Herec HR - Gennadi Nazarov, Herečka HR - Zoja Burjak, Výprava, Střih, Scénář ()
Těch hoven tam bylo na můj vkus až příliš a i momentů, u kterých bych se ze srdce zasmál, je zde poskrovnu. Menzel se Svěrákem si zkrátka vzali oddechový čas. Ale přesto nemohu říci, že bych se nudil. ()
Scénář sice napsal Svěrák ale podle knihy,které se film věrně drží,dobrá režie a některé scény jsou nezapomenutelné,hlavně vyslýchání "Stalina" ()
Pravda, všechna má očekávání tenhle film nesplnil, přesto mi přijde docela povedený. Jde o zábavnou sondu do života ruské vesničky, jejímž dočasným obyvatelem se stal i voják, zanechaný zde coby hlídač opuštěného vojenského letadla. Nezapomenu na jeho výraz, když se dozvěděl, že ta kořalka, co zrovna pije, byla vypálená z hoven :)). ()
V první polovině spíše jen pozvolné vyprávění a popis života lidí na ruské vesnici před 2.světovou válkou, ke konci se vše pěkně rozjede a chvílemi až obsahuje prvky crazy komedie. Přitom při některých velice humorných scénách může divákovi přebíhat mráz po zádech - ono to s NKVD nebyla žádná legrace, Menzel nicméně dokáže přinést humor i sem. ()
Symbolická tragikomedie rozkročená někde mezi Dobrým vojákem Švejkem a Gogolovým Revizorem odrážející jak bodrost a specifika širé východoslovanské duše, tak i absurditu doby vymknuté z kloubů normálního civilizačního vývoje. Jde o adaptaci románu Vladimíra Vojnoviče, díky kterému byl vyloučen ze Svazu sovětských spisovatelů a později donucen k emigraci do tehdejšího Západního Německa a USA. Režimu vadilo nepříznivé zobrazení sovětské skutečnosti a zkreslení socialistické reality! Už tahle skutečnost je absurdní a humorná ... realita se dala naturalisticky popsat a byla by stonásobně horší...výslechy NKVD, gulagy, nuzota, obskurní plnění obskurních plánů...jiná forma kritiky je ironie...a tu použil jak Vojnovič, tak i scénárista Zdeněk Svěrák a režisér Jiří Menzel... Oběma je vlastní a oba tak potvrzují svůj zažitý tvůrčí rukopis... Barvitý obraz sovětské vesnice s tak symbolickým jménem, kde gramotnost je nepřítelem a Strana absolutním Bohem, samohonka se pálí doslova ze všeho, teče proudem a nechá zapomenout na absurdnost a bezvýznamnost bytí člověka - pěšáka ve hře Stalina a jeho bandy. Co vyzdvihnout? Dokonalou příznakovou mizanscénu, velmi dobře typově obsazené herecké charaktery, některé brilantní bonmoty (,,V rádiu hlásili, že Němci zase bombardovali Berlín...") a scény (závěrečný útok Rudé armády na ,,Čonkina a jeho bandu" v bílých maskovacích úborech se třemi granáty a čtyřmi kulomety; výslech kapitána NKVD rozvědčíkem Rudé armády v domnění, že protistrana je Němec...). Zkrátka opomenutý a hodně nedoceněný Menzelův film, který brzdí snad jen velmi zdlouhavá expozice a pozvolný rozjezd... (a český, byť docela zdařilý, dabing...ruské originální znění by určitě kolorovalo atmosféru mnohem lépe...) ()
Tenhle film, je tak přenádherně podvratný, až se mi chtělo dojetím plakat. Ale nakonec jsem se raději smál. Absurdita jedné epochy se zde koncentrovala a ožila převelice ironickým způsobem. A tak uvidíme Lysenka, falešné plnění plánu ("když zfalšuju, možná mě zavřou, když ne, určitě mě zavřou"), hospodářství hovna, katastrofální stav rudé armády v létě 41 - vše v poměrně přesvědčivých ruských kulisách a s přirozenými herci. ()
Recept je prostý......6/10 ()
"Pro dobrou úrodu musíš pohnojit zemi hovnem. Z hovna pak vyroste, tráva, plevel a zelenina, kterou jíme my i zvířata. Zvířata nám dávají maso, mlíko a tak dále. A my to všechno zpracujeme na co? Na hovno." Tak takhle dochází ke koloběhu hovna v přírodě. Konečně to vím. Podobně důležitých informací jsem v tom snímku dostal poměrně hodně, ale že by mě to bavilo, tak to nemohu říct. Ale pokud by to soudruhu Stalinovi udělalo radost a vynechal by mě při svých čistkách, tak to byla vynikající zábava. ()
Když si uvědomíte, že k tomu napsal scénář Svěrák, tak se neubráníte lehkému zklamání ()
Velmi dobrý film, který vznikl v poněkud nevhodnou dobu, od autorů, od kterých se zkrátka čekalo něco jiného. Situovat český film z první poloviny 90. let do sovětského prostředí bylo dost odvážné a z komerčního hlediska se nevyplatilo. Atmosféra je trochu čechovovská a humor není založený na gazích, ale na absurditě prostředí a poměrů. Chudoba sovětské vesnice na začátku 40. let je očividná a zoufalé politické poměry nejlépe vyniknou ve scéně zatčení sovětského tajného armádní kontrarozvědkou, kdy si dotyčný myslí, že padl do rukou Němců a řve, že nechal povraždit velké množství sovětských občanů včeně komunistů. Oproti knize je film laděný smířlivějším způsobem, kniha je prostě bezvýchodnější a temnější. Ve srovnání se současnou českou filmovou produkcí je tenhle snímek přímo poklad. Herecké obsazení je vzhledem k účasti ruských herců příjemným osvěžením. Celkový dojem: 85 %. ()
Podle mě rozhodně nedoceněný film. Není moc snímků, které si dokážou dělat srandu z něčeho tak smutného jako je II. světová válka a přitom jsou opravdu vtipné, neurážlivé (tedy pokuď není divák zarytý zastánce SSSR; tohle je skoro exemplární výsměch tehdejšímu režimu v Rusku a vůbec II. světové válce) a celé natočené s naprostým nadhledem. Fakt, že scénář napsal Čech, režísér je český a přitom herci (kromě Mariána) jsou opravdoví Rusové, je rozhodně přínosem. Já se smál téměř od začátku až do konce, ikdyž film mohl byl ukončen trochu lépe. Generál:"Lapshin! Hergot krucinál, proč ty lahve nehoří?" Lapshin:"Tomu sám nerozumím, soudruhu generále." Generál:"A zapalujou je?" Lapshin:"Nebyl rozkaz zapalovat je, soudruhu generále. Rozkaz byl jenom...házet." (při expanzivním útoku zápalnými lahvemi) ()
Pokud jsme kdy usilovali o pomstu za 21. srpen 1968, tímto filmem jsme jí dosáhli. Jak námět (literární předloha z pera přední osobnosti ruskosovětského disentu Vladimíra Vojnoviče), tak místo natáčení (Milovice, sídlo velení okupační tzv. Střední skupiny vojsk Sovětské armády) a výběr tvůrčích protagonistů (Menzel, Svěrák) nemohl být lepší. Český černý humor, zřejmě to, co poučený Spoluzápad na nás oceňuje nejvíce, se tu prolnul s širokou ruskou duší a splynul s ní do náručí a syntézy opravdu šťastné a přitom tvůrčí i divácky vděčné. Srovnání posledních týdnů předválečného stalinismu s c. a k. armádou někdejší habsburskolotrinské monarchie je dovedeno do virtuózní dokonalosti. Způsob, jakým Jiří Menzel zvládl vedení skvěle vybraných a vesměs špičkové výkony odvádějících ruských herců, zaslouží nejvyšší uznání. Zparodovat a zesměšnit instituci tak hrůznou, jakou byl NKVD, je samo o sobě velkou zásluhou. Také přesnost, s jakou je zachycena ruská vesnice, bere dech (jakoby Vojnovič se Svěrákem opisovali Babela a další ruské spisovatele, kteří výstižně vylíčili skutečnou tvář tzv. kolektivizace). Satirická nadsázka, křtěná Gogolem, Bulgakovem, Ilfem a Petrovem, a tak trochu i Majakovským, vyznívá do nepřímé obžaloby zrady ideálů, z nichž se kdysi, na přelomu desátých a dvacátých let, před devadesáti lety sovětská státnost rodila. Hrůzný stav, do kterého Stalin zemi přivedl, je tu rovněž pojednán s až chirurgickou minuciózností. Doslova na ústa dopadá i Lysenko, neblaze proslulý ničitel sovětských přírodních věd. Přesto - nebo právě proto - tu Vojnovič - a s ním i Svěrák a Menzel - přesně a skoro bych řekl s až úzkostlivou láskou zachycují i pozitiva ruské národní povahy, poctivost, naivní upřímnost, rozprostřenost ruské duše, jak ji známe z děl velikých klasiků tohoto národa v předminulém století. To, že tato upřímnost a dobrosrdečnost je líčena v nemytých a nečesaných kulisách doby, jen zvyšuje její přesvědčivost a výstižnost. Náš boj s komunistickou minulostí tak trochu připomíná místní představitele NKVD a Rudé armády, zachycené v působivé nadsázce v ČONKINOVI. Zdá se, že jeho součástí se stalo i naprosto nepochopitelné přijetí tohoto divácky tak vděčného díla. Namísto naprosto samozřejmých díků se Menzel dočkal odsudků a nepochopení až absurdního. Nedivme se našim negativním úspěchům v Evropě; pokud co komu sladíme a oslazujeme, jsme mezi příjemci těchto ne zcela domyšlených rituálů zákonitě sami první nasnadě. Až .... až.... zkrátka až si osvojíme znovu umění rozeznat naše skutečné vrcholy a propady, pak teprve plně doceníme toto neprávem opomíjené a pro mnohé skoro nežádoucí dílo našeho skvělého režiséra a jednoho z nejhvězdnějších scénáristů v dějinách naší národní kinematografie hraného filmu. ()
"holčičko, a máš radši maminku nebo tatínka??" - "já mám nejradši soudruha stalina":-))) hodně opomíjený a neprávem podceňovaný film z pera zdeňka svěráka, mistrně režírovaný jiřím menzelem.. ()
Destilované hovno! ()
Tenhle film jsem sháněl snad deset let. Pamatoval jsem si jej jako vynikající absurdní zábavu se silným satirickým nádechem. A to se mi i po těch letech dostavilo. Nejméně známý film Jiřího Menzela, ovšem proč? Herci jsou skvělí (vojín Čonkin je abnormálně hustej týpek), humor tu je, scénář se Zdeňku Svěrákovi rovněž povedl. Škoda druhé poloviny, která ztrácí dech a objeví se i nějaká ta hluchá místa. Přestože by film bylo zajímavé slyšet v původním znění, české znění se taky hodně povedlo (Ondřej Vetchý, Naďa Konvalinková, Pavel Zedníček, Josef Abrhám, Boris Rösner, Vlastimil Brodský). 80%. ()
Mnoho jsem si toho od tohoto filmu neslibovala. Vlastně jsem se mu docela dlouho vyhýbala. Možná i proto mně nakonec příjemně překvapil. Řekla bych, že Čonkin patří k tomu zajímavějšímu s české porevoluční filmové tvorby. Ve vesnici Rudá se splétá mnoho absorudních a zároveň velmi charakteristických příběhů, - od vojína Čonkina zapomenutého na stráži, - přes místního "Mičurina" snažícího se využít potenciál hoven, - předsedu kolchozu, který vzorně poslouchá, co mu radí shora a bojí se, že ho právě proto zatknou (mezi příkazi patří i zasít obilí v době sněhu) - až po členy KGB, krátící si volný čas čtením komických udání. Vše vyvrcholí závěrečnou bitvou, v níž se střetnou Rusové s Rusi a obě strany předpokládají, že ti druzí jsou Němci. Všude je plno nesmyslných nařízení, ale nikdo se raději na nic neptá ... Nakonec je přece třeba jednat spontáně, ale při tom organizovaně. :) PS: Ruské znění by k tomu sedlo mnohem víc než český dabing, se kterým jsem to musela vidět. ()
V práci Čonkina dost vychvalovali, tak jsem myslel, jaká to bude prča a ono nic moc. Humorné situace tu sice jsou, ale jsou natočeny tak, že já jsem se zasmál jen zřídka. Děj se dost táhl, takže i to zapříčinilo mé zklamání. ()
Rusky uřvané, sprosté, nemastné a neslané. Menzel i Svěrák mne překvapili... Knihu jsem nečetl tak možná právě proto je mé hodnocení takové jaké je. Já celkově mužiky a děrevny moc nemusím. ()
Reklama