Režie:
Petr OukropecScénář:
Egon TobiášKamera:
Tomáš SyselHudba:
Filip MíšekHrají:
Barbora Štikarová, Klára Melíšková, Jan Vondráček, Ivan Martinka, Toman Rychtera, Jáchym Novotný, Adam Mišík, Martina Kavanová, Jasmína Jungvirthová (více)Obsahy(1)
Laura (Barbora Štikarová) je hbitá, mrštná a paličatá holka. Touží se dostat do party parkouristů a spolu s nimi zdolávat překážky, které jí nastavuje městské prostředí. Při tom ji zaskočí láska, kterou pocítí k Lukymu (Toman Rychtera). A začne žít dvojí život: Ve fantazijním světě komických a romantických vizí jí Luky patří, v realitě ale její snaha se s ním sblížit skončí karambolem. Ve chvíli, kdy se oba její světy zvláštním způsobem propojí, se Laura musí rozhodnout. Buď bude nadále romanticky snít, nebo se dokáže poprat se svým skutečným životem. (Cinemart)
(více)Recenze (60)
Někdo chtěl, aby měli parkouristé svůj vlastní film. Jinak si totiž nedovedu představit odůvodnění této splácané divnosti. Protože ve filmu hrají převážně neherci, herecké výkony jsou strašné. Ovšem parkourové seance vyznívají vcelku dobře. Naopak ty snové představy mísící se s realitou jsou tak napůl. Nejsou špatné, ovšem ty kostýmy jsou děsivě tragické. Čekal bych trochu drsnější představy od drsňačky lezoucí po horách a dělající parkour. Film postrádá hlavní dějovou linku, které by se alespoň na chvíli držel. Kdyby v tom nehráli skuteční herci řekl bych, že je to amatérský film. ()
Předně si zaslouží ocenit snaha o žánr v ČR nepraktikovaný a znatelně chybějící, a to ne ve smyslu parkourového filmu, ale teenagerského filmu (nesměšovat s teenagerskými komediemi). Stejně jako německý film "Parkour" i čeští tvůrci využívají sport jako metaforu pro určité životní období i otázky a výzvy s ním spojené. Bez ohledu na to, že parkour jako takový nemá věkové omezení, Oukropec a spol. si oproti německým kolegům vybrali vhodnější paralelu v dospívání a navíc v tématech neopětovaných citů, emocionálních zmatků a definování sebe. Pochybnosti nicméně vyvolává linie snu, která jednak působí trochu neadekvátně k věku hrdinky a vnáší do filmu přílišnou doslovnost a jednoznačnost. Takže současně je funkčním prostředkem s řadou nápaditých prvků, ale zároveň se nelze ubránit pocitu, že tvůrcům slouží jako scenáristická berlička. Obzvláště když v jiných ohledech se jim v realistické linii vyprávění daří spojovat konkrétní symboly s obecnějšími významy (motiv lana). Elementů vyvolávajících ambivalenci a vytrhávajících z jinak stylově vytříbené fikce má film více – především dialogy místy náhle šustící papírem, schematické dějové zvraty (zvrtnutý kotník) či studiové interiéry. Nicméně i k nim můžeme jako protiváhu položit o to výraznější prvky nedořečenosti nebo významově či pro vývoj postav nosné situace. Také mile překvapí koncepční uchopení samotného parkouru, které se nepokouší citovat z hyperefektních performačních videí, ale drží se stylově spíš při zemi, aby ilustrovalo hlavní linii dospívání a ne ji zastiňovalo. A jako finální bonus jsou zde přirození neherečtí představitelé z řad parkouristů, obzvláště pak hlavní představitelka, která postavě dává přirozenost a především fyzickou zdatnost. 7/10 ()
"Já mám dojem, že od tý doby co skáčeš, ti akorát měkne mozek." Kdysi dávno jsem jednou málem přeskočil lavičku, takže se považuju za docela solidního odborníka na parkour. Prostě se neumím projít po městě, aniž bych si neskočil nějaký ten back flip, side flip, dashe nebo konga a pak se probudím ze sna. Asi něco jako Laura, ale ta alespoň umí něco skočit. Mě totiž kromě toho parkouru na tomto snímku nic moc nezaujalo. ()
Já si velmi cením tu snahu, ale výsledek je absolutně mizerná patlanina bez náznaku (i kdyby snové) logiky, kde jakoby tvůrci napatlali věci, které jim náhodou přišly na mysl, a bohužel z toho přesto nevzniklo cokoliv zajímavého. ()
Film mě zaujal svým filmovým jazykem. Dokonce natolik, že jsem ho vydržel pozorně sledovat do konce, i když nepatřím mezi cílovou skupinu. V dnešní době je to malý zázrak, když je film v něčem jiný, než ty předešlé. ()
Známému producentu Oukropcovi nechybí odvaha jít proti proudu mainstreamu. Jen odvaha ale kolikrát nestačí. Nově se ocitl i v režijní sesli, kde nedokázal dát příběhu zvlhlé Laury tvar. Šestnáctiletá Laura žije v podstatě dvojí život. Ve skutečném světě už by ráda roztáhla nohy parkouristovi Lukymu, k němuž cítí svíravé vaginální stahy, ale on jejímu pubickému ochlupení nepodlehl. V jejím vysněném světě, plném komických a romantických vizí, je s Lukym v dokonalém souladu, je jen její. Z filmu jsem si neustále nemohl vybrat, která linie je pro děj dobrá, a která naopak překáží. Nakonec nebyla optimálně zvládnuta ani jedna. Přesuny do fantazijního světa byly samy o sobě divné. Holka nastoupí do výtahu, pocítí (pravděpodobně) klaustrofobii, následkem toho se jí začnou promítat vize, v nichž zažívá neskutečné blbismy se svým idolem. Realita je částečně o parkouru a partě výrostků, kteří ho provozují, o vypjatém vztahu s matkou, která má nového milence a do toho se seznamujeme i s mladým fantastou ze sousedství, který co nevidět bude patřit do rodiny, je totiž synem přítele Lauřiny mámy, ztvárnil ho Adam Mišík. Technicky je film na solidní úrovní, má zajímavou kameru, která zvládá technické finesy, o kterých jiné české filmy mohou jen snít. Přesto film celkově působí příběhově unyle, zápletka koliduje, herci film nedrží na patřičné úrovni. Barbora Štikarová v hlavní roli je castingový omyl. Je katastrofálně nesympatická. Film nepozvedly ani známější akvizice: Klára Melíšková a Jan Vondráček jsou tradičně špatní. Mišík je nadbytečný, jeho artikulace je děsivá. Petr Oukropec umí vyprodukovat pozoruhodné filmy (např.Bába z ledu), je odvážný i v oblasti tvorby pro mládež, což je patrné na tomto počinu, který smíchal parkour, fantazijní prvky a teenage žánr. Jenže se ukázalo, jak nesnadné je mixovat v českém filmu málo prověřené aspekty. Výsledek je pak poměrně nepřirozenou směsicí, u níž převažuje technické zpracovaní nad příběhovým srancem, který se z toho postupem času vyklubal. 5/10 ()
Ani ve snu! mi prišlo, že je filmom bez emocií asi rovnako, ako hlavná hrdinka Laura. A to je veľká škoda, pretože sa mi naň veľmi dobre pozeralo. Píšu síce, že romantický , ale tá romantika tam naozaj chýbala. To, že si raz dali na bilboardoch francuzáka, by som ešte romantikou nenazýval. Inými slovami, vo filme absolútne nič s nikým a medzi nikým nezaiskrí. Strohé, umelé dialogy tomu tiež moc nepomáhajú a film tak naozaj vylepšujú akurát parkouristi so svojimi namakanými trikmi, výborný beat , ktorý tomu všetkému dával elegantný šmrnc a samotná forma, akou bol film nakrútený. Do štvrtej hviezdičky chýbalo málo. ()
Parkour je vizuálně působivý sport, škoda že ho filmaři nevyužívají častěji. Tady ho zase táhne dolů jakási romantická magořina s výtahovou královnou, která působila nejen jako z jiného filmu, ale i z jiné planety. Barbora Štikarová vypadá tak, že bych jí věřil nejen její sportovní talent, ale jak se ocitne u majáku, tak už to zase jde šejdrem. Zajímavý pokus o něco jiného, který ovšem tak nějak nevyšel (50%). ()
Cílová skupina: zřejmě třináctileté holky a pár borců, co vyznávaj tenhle způsob poflakování po metropolích. Film, který je technicky docela slušný (zvuk, kamera), ale prolínání snové části s realitou pomalu hraničí s šílenstvím. Nebavilo ani trošku, a dialogy jakkoliv se v českých sférách objevují i daleko horší, jsou dost špatné. ()
K vidění na Dafilms.cz ()
Hrozny myslel sem že umřu děsná herečka, katastrofická hudba, příšerný příběh to není ani možné. ()
Možná už začínám stárnout, nicméně všechno pozlátko a rádoby Hip image snímku jdou úplně mimo mě. To co se snaží fungovat ani ne hodinu a půl v kině jako moderní záležitost pro mladé, která má nějaký hlubší přesah, pro mě jednoznačně padá na hubu. Ploché a podivné postavy, dialogy trestuhodně mimo a jeden velký pseudoart, který se tak moc snaží něco divákům sdělit, až nesdělí vlastně ve výsledku nic. Když už totiž i v dramatických momentech film působí spíše komicky než vážně, je něco hodně špatně. O plynulé a logické výstavbě děje a rozvoji postav který má hlavu a patu ani nemluvě. Zkrátka, asi jsem totálně out v tomhle případě, ale za mě ani v rámci možností slušné audiovizuální zpracování nezachrání snahu o to, házet rádoby hluboké nápady o stěnu s nadějí, že se alespoň něco chytí. ()
Takový klasický český film. Snaží se zde o nějaké vážnější téma, které je v tomto případě spojeno s psychologií, ale ona z toho nakonec vyleze jenom taková jednoduchá moderní romance, která se snaží být ozvláštněna tím, jako kdyby se místy jelo na LSD. A do toho ještě trochu moderního parkuru. Ale kde nic, tu nic. ()
Těžko uchopitelný námět není bez zajímavosti. Ale nudné zpracování odkazuje film někam do spodní části žebříčků kvality či oblíbenosti. 1) Parkour mi přijde jako velmi sexy sport. Oblečení je ovšem už sexy podstatně méně (u obou pohlaví)._____ 2) 19letá Barbora Štikarová (Laura) působí jako analogie Polívkové v Účastnících zájezdu, ale nemá ani její charisma, ani herecké schopnosti._____ 3) Pár pěkných herců: 25letý Toman Rychtera (Luky), 19letý Adam Mišík (Andreas), 18letý Jáchym Novotný (Alex), tracery - neherce neznám a neumím tedy zařadit._____ 4) A to proskakování tramvají se mi líbilo. ()
Len málo chýbalo do piatej hviezdičky. Najhoršie sú dialógy, ktoré znejú ako čítané preklady filmov na niekdajšom Polsate. Paradoxne to v mojich očiach filmu neuškodilo. Z urbámmeho prostredia Oukropec vyťažil maximum, snové scény sú zaujímavé a postavy autentické. Vzťahy medzi nimi by mohli byť prepracovanejšie a intímnejšie. Film má 3 veľké plusy: 1. Takýto, hoci povrchný, pohľad na subkultúru sídliskovej mládeže je v Čechách ojedinelý. 2. Oukropec sa touto "poctou Jungovi" v mojich očiach zaradil medzi moderných experimentujúcich českých režisérov, po boku Olma Omerzu. 3. Krátka stopáž zabraňuje tomu, aby divákovi film zovšednel, hoci ten mainstreamový sa asi aj tak nudiť bude. ()
Tento film je umění. Umění natočit tak nudně příběh, který by jinak mohl i být fajn. Obzvláště od doby snění hlavní hrdinky můj zájem ještě pokračovat ve sledování těžce uvadal. Zdejšímu hodnocení se vůbec nedivím. ()
Viděno jako česká předpremiéra na slavnostním zahájení festivalu Finále 2016. Trochu mám pocit, že dávám lepší hodnocení, než bych normálně udělal. Ale to skákání stálo za to. I vykreslení rozporů a nepochopení mezi dospívající dcerou a její matkou je ucházející a věrohodné. Snová část je sice podivná, ale kde jinde si může dívka plnit své sny? Hlavní postavou je Laura (Barbora Štikarová) se svojí nevyrovnaností, váháním, tápáním a hledáním. Touží po citu a po porozumění. Ale ničemu z toho, co se přihodí, nerozumí a ani nechce pochopit. Z dalších rolí: vytoužený cíl Luky (Toman Rychtera), Lauřina probuzená matka Marcela (Klára Melíšková), snaživý Alex (Jáchym Novotný), Lauřina nejlepší kamarádka Kája (Veronika Pouchová), nový soused Andreas (Adam Mišík), jeho otec - nápadník Ota (Jan Vondráček) a Lauřina sokyně Denisa (Martina Kavanová). A tak se nám dostává určitý druh sondy do duše a do života dospívající dívky. Není to nejhorší. Není to nejlepší. A tak je čas na skákání! ()
Ok, mozna nejaky divak po tomto filmu alespon objevil parkour, co ale ti ostatni? Zoufala nuda, temer bez cile. ()
Priam učebnicový príklad toho, ako sa dá skvelý námet dokurviť. Ale že poriadne. To dievča vám pošle toľko depresie a negativity, že to ani pekné neni. Ozaj, kto toto rieši? Dnešná mládež bez občianskych preukazov? Tak to ďakujem pekne. Dosť zlé už aj na Čechov a to je čo povedať. Našťastie to nemalo dve hodiny, lebo to by som z toho okna vyskočil ja namiesto hlavného hrdinu. 1 z 5 ()
Reklama