Režie:
Sam PeckinpahKamera:
Lucien BallardHudba:
Jerry FieldingHrají:
William Holden, Ernest Borgnine, Robert Ryan, Edmond O'Brien, Warren Oates, Ben Johnson, Alfonso Arau, Strother Martin, L.Q. Jones, Albert Dekker, Bo Hopkins (více)Obsahy(1)
Jak se pohnou, zabte je! Peckinpahův legendární western Divoká banda patří i po téměř čtyřiceti letech, jež uplynuly od jeho vzniku, k nejlepším dílům žánru, který je stejně starý jako film sám a prošel za dobu svého vývoje mnohými proměnami. Konec šedesátých let byl jednak obdobím bouřlivých společenských změn a také obdobím deziluzí (nejen v americké společnosti, poznamenané vietnamskou válkou), které se promítaly i do zdánlivě odtažitých filmových děl. Příběh bandy zabijáků, které drží pohromadě silný pocit vzájemnosti a vlastní stupnice morálních hodnot, byl v době své premiéry často kritizován kvůli brutálním zpomaleným záběrům zuřivého násilí, vrcholícím ve slavné závěrečné scéně „baletu smrti“, mistrovské sekvenci, v níž Peckinpah nutí diváka téměř fyzicky prožít krvavý masakr, v němž nejsou vítězové, ale jenom poražení a mrtví. Scény násilí jsou důležitou, ale nikoli dominantní složkou filmu, jehož hlavním tématem je zánik jedné epochy (píše se rok 1913) a marný zápas několika mužů přizpůsobit se rychle se měnícím podmínkám. Ve filmu nenajdeme kladné postavy. Jeho hrdiny jsou lotři a zabijáci, jejichž dny jsou sečteny. Násilí se pro ně stalo denním chlebem, stejně jako pro děti, jež v úvodu snímku vidíme skloněné nad mraveništěm, v němž škorpioni bojují o holý život. Časté záběry dětí, které dostávají dávky násilí z první ruky už od útlého věku, tvoří varovné memento Peckinpahova westernu. Mnohdy nevědomé předávání „kodexu násilí“ další generaci ústí v jeho mechanické, bezcitné používání, ať už se jedná o házení škorpionů do mraveniště či o zabití člověka (šéf bandy Pike paradoxně zahyne rukou malého chlapce, který se zmocnil revolveru)... Divoká banda se při světové premiéře hrála v Peckinpahově sestřihu, ale těsně před uvedením do amerických kin byla distributorem zkrácena zhruba o deset minut, neboť původní metráž by omezila denní počet představení z obvyklých čtyř na tři, což by vedlo k menším tržbám. V roce 1995 se Divoká banda do amerických kin dostala znovu ve své původní verzi a v této podobě je uváděna i dnes. (Česká televize)
(více)Recenze (315)
Přestřelky jsou na svoji dobu skutečně okouzlující. Děj se mi zdá docela komplikovaný a vzhledem k tomu, že jsem místy usínal, jsem se v něm brutálně ztrácel. Pravděpodobně jsem film ani nepochopil a bohužel nemám sebemenší chuť jej vidět znovu. Odnesl jsem si z něj pouze fakt, že ty nejhnusnější kurvy jsou v Mexiku. Muži té doby museli být skutečně velmi zoufalí, nebo v neustálém alkoholickém opojení. Pravděpodobně obojí. Přestřelek je ve filmu sice hned několik, ale většinu pasáže ovládlo nekonečné žvanění. Lepší 1*. ()
Konečně dobrý western. Je trochu netradiční, že je film zasazený do začátku 20. století. To ale vůbec nevadí, spíš naopak. William Holden vede partu odpadlíků, která si jako jeden ze svých úkolů zvolí přepadnout vlak plný zbraní. Vše se ale samozřejmě zkomplikuje. Ve filmu je dost drsná na intenzivní akce na svou dobu. Krví se nešetří. Akorát závěrečná scéna už mi přišla trochu přehnaná. Jsem zvědavý, pokud se bude točit remake. "Tihle chlapci už začínají páchnout." ()
V detektívkach existuje drsná škola, tento film by mohol byť predstaviteľom drsného westernu. Westernu, ako žánru dodýchavajúcemu, ktorý hľadá, čo by ešte mohol ponúknuť. Je presýtený násilím a brutalitou, ktoré sú často samoúčelné. Celý film je vykolíkovaný úvodným a záverečným masakrom a obávam sa, že medzi nimi ma okrem prekrásnych scenérií ani nemalo čo zaujať. Viac ako tri hviezdičky za toto remeselne perfektne odvedené dielo nemôžem dať. ()
Po morální stránce zcela úpadkový film, sice dosti akční, stále se něco děje. ..ale...Hlavní postavy jsou nepřehledné, nevýrazné osobnosti. Ve filmu není vymezeno dobro a zlo a je tu přemíra násilí a nemravností. Pro mládež naprosto nevhodné. ()
Divoký západ na konci své slavné éry, směr Mexiko. Koně, auta, vlaky, zbraně, klobouky. Pravidelní hudební vložky ve znamení mexických tradic. Pravidelně přítomna spousta výbuchů, výstřelů, násilí a stříkající krve. Ale o čem že to vlastně mělo být...? Peckinpahův slavný kus má v sobě nezvykle drsný styl, provázený i naopak líbeznými záběry v exotických scenériích, pořád se v něm děje něco, co dokáže upoutat, ale přesto netuším, proč musel trvat 145 minut, protože příběh jako takový mi připadal naprosto fádní. Existují slavné westerny, se kterými jsem měl daleko větší problém dokoukat je do konce, ale rozhodně i takové, které mě bavily mnohem víc. Divoká banda měla pro mě sympatičtější i otravnější figurky, přesto mi její členové nejednou splývali dohromady, jeden špinavec vedle druhého, a jejich případné osudy mi zůstaly ukradeny. I celý tento film prošel kolem mě tak nějak bez výraznějšího zážitku a o žádném zásahu nelze mluvit. Moje velmi slabé tři hvězdičky směřují k ocenění atmosféry a z konkrétních scén pak k ocenění napínavé akci ve vlaku. 55% ()
peckinpah a western dobra dvojka. tento je tiez velmi dobry..posledna rezanica dokonca vynikajuca!!!! co dodat. tato vecicka ma svoje miesto v historii. ()
To je ta pravá vůně Divokého západu. Umělecké dílo, které by hravě mohlo soupeřit s klenoty Sergia Leoneho. Parta ostřílených vychytralých mužů, jimž stéká pot po tváři a kterým do posledního promyšleného slova věříte vše, co vypustí z úst, je vedle výjimečné hudby, režie a hlavně přenádherné kamery tím nejsilnějším atributem, co Divoká banda může nabídnout. Technická stránka filmu rovněž vyráží dech (přestřelky, krev, rány na tělech) vše je precizně odvedená práce, která skutečně přináší nevídanou slast pro oči i uši. Tenkrát na Západě má Harmoniku, Hodný zlý a ošklivý Blonďáka a Divoká banda má svého Pikea, i on má své kouzlo a výrazné charisma, díky kterému si takovou postavu zkrátka nelze nezamilovat. 85% ()
Tento western je klasikou a nedá sa ohodnotiť zle. Je tu však jedno veľké ALE. Filmu (aj napriek veľkej úvodnej prestrelke) dosť dlho trvá, kým sa jednotlivé postavy vyprofilujú (veď v podstate ide hned o dve bandy, ktoré po sebe idú, plus mexickí vojaci). Takmer do polovice som sa vlastne nudil. Potom však nasluduje skvelá scéna s prepadnutím vlaku a (anti)hrdinov je postupne menej a chlapské vzťahy sú stále zaujímavejšie. A samozrejme je tu grandiózne finále, ktoré necháva zabudnúť na rozpačitý začiatok. Moderní ÚNOSCI sú čiastočnou poctou Peckinpahovi a bavili ma viac... Ako film o dvoch kamošoch, ktorí si idú po krku, je lepší PAT GARRETT A BILLY KID... ()
„Divoká banda” zaručene búra všetky mýty o doterajších zakorenených westernových predstavách, a to konkrétne v takom zmysle, že povedzme trebárs náhodne prechádzajúcim civilistom by sa predsa nemalo nič stať, aby sa dajme tomu smršť smrtonosných guliek od nich priamo odrážali len k zainteresovaným stranám, akurát prebiehajúceho konfliktu, alebo je to skrátka všetko trochu inak ?! V rasistických, propagandistických a klasických westernoch od "americkej legendy" Johna Forda s príliš idealizovaným hrdinom typu Johna Waynea, totižto pôvodných obyvateľov Ameriky zobrazovali, ako zvrhlých vrahov a násilníkov, pritom presným opakom je práve nasledujúci "revizionistický western" , ktorý zvyčajne uprednostňoval antihrdinu, viac násilia a realizmu, (či sympatickejšie zobrazenie amerických Indiánov), čoho sa ináč režisér a scenárista - Sam Peckinpah, väčšinou drží až po uši, i keď postavy okolo lídra gangu Pikea Bishopha, majú najskôr úplne iné starosti, než sa preháňať po prériách s indiánmi ... Už som totiž načrtol, že v tomto ponímaní pôjde o niečo naprosto rozdielne, než na čo sme bývali zvyknutí predtým. Úvodná sekvencia veľa napovie, v ktorej som priamym svedkom toho, ako sa zbesilá prestrelka na železničnom úrade, zmení na krvavo-brutálny masaker, ktorého nie sú ušetrení ani bežní obyvatelia Texasu, a to vrátane mužov, žien a koní... Nastal stret lovcov odmien, na čele s Dekeom Thorntonom, bývalým Pikeovým partnerom, teraz stojacim na opačnej strane barikády a starnúcich psancov, prezlečených za vojakov, akoby tým už nejako naznačovali, kadiaľ sa ich cesty budú uberať ďalej. "Pikeovcom" sa momentálne zmráka na horšie časy. Jednak majú v tesnom závese spomínaných "lovcov odmien," najatých Patom Harriganom, kvôli čomu sa dávajú na ústup až na mexickú pôdu, kde sa čochvíľa stretnú so šialeným a skorumpovaným generálom Mapachem, čím sa (ne)vedomky dostávajú do ďalších problémov, pričom zo začiatku sa dokonca ešte i o lukratívny job uchádzajú... No netrvá dlho, pokým sa situácia extrémne nevyostrí. V podstate "thorntonovci" sú zväčša tichými pozorovateľmi, ktorí z diaľky sledujú dianie v "Agua Verde" , aby mali prehľad o tom, čo sa to tam vlastne deje ? / Otváracia sekvencia snímku mi pripomenula druhú otváraciu sekvenciu vo vojnovom veľkofilme Stevena Spielberga - Zachránte vojaka Ryana, kde vylodenie sa na pláži Omaha vo francúzskej Normandii, nemá svojim surovým zobrazením príliš ďaleko od prezentácie násilia z pohľadu westernu Sama Peckinpaha, však ? Zatiaľ, čo zvyšok 5-oscarového pátosu sa niesol v čisto patriotickom duchu, keď ôsmi vojaci hľadali jedného, "strateného" výsadkára Karola, pardon chcel som vlastne povedať - Jamesa Francisa Ryana, tak "The Wild Bunch" z konca 60. rokov, ide na to presne opačne, pretože ponúka oveľa realistickejší obraz, než by si divák pomyslel, kedy každé zabitia umocňovali "spomalené zábery" , ktoré im pridávali zreteľne lyrický nádych, ale celkovo film jasne ukazuje, že násilie sa nevypláca. Finále už síce nie je tak interesantné, ako spomínaný začiatok, ale stále má vysoko nastavenú úroveň, ktorá zväčša prevládala po celých dvoch a pol hodín trvania filmu. Naprostou doménou celého filmu je okrem kamery, zvuku a obsadenia - montáž, na ktorej sa pracovalo dlhých 6 mesiacov, a je to na tom i patrične vidieť. Výnimočný počin, ktorý asi nie je pre každého. () (méně) (více)
Poněkud jiný western než na jaký jsem zvyklý třeba od Leoneho. Westerny v Peckinpahově podání nemají kladné hrdiny ale zato krví, střelbou a násilím se v nich nešetří. ()
Opus magnum svého tvůrce, americká odpověď na spagetti western a zároveň formální i obsahová inspirace pro řadu Peckinpahových následovníků. Pesimismus ve vidění světa dovedený až do takřka apokalyptických rozměrů, ale, jak ve svém komentáři jasnozřivě shrnuje Pohrobek, přátelství a vzájemná loajalita do tohoto příběhu vnášejíí alespoň trochu světlejší tóny a divák se jakés takés závěrečné katarze přece jen dočká. ()
Sam Peckinpah - mistr přes spirály smrti, dvojité salchovy, axely a odpíchnuté rittbergery bez bruslí a zjevně velký příznivec Mexikánů, mě dostal i v tak nevyhledávaném žánru, jakým je pro mě western, aneb jak pravil Pike - co neumím, to se určitě naučím... nu, jak od koho, jak od koho, že, Sergio... Poslední fuška unaveného lupiče a jeho bandy před odchodem na zasloužený odpočinek je drsným chlapským filmem, ve kterém není místa pro vzdechy po lásce a ztráta života se odbude jen uznalým pokývnutím, pokud tedy splňuje podmínky - sice pochybné, ale přeci jenom cti - tak, jak ji chápou zdivočelí prérijní tvrďáci na americko-mexické hranici. Přestřelkové hody se střídají s požitkářskými ve všech známých formách - víno, ženy, zpěv - ale s takovou kadencí, až i generál Mapache má dost (a že snese hodně) a blízko konci je už totálně apatický... A kdo by měl snad málo, přihodím napětí, krásu krajiny, výbornou hudbu, skvělou kameru, vedení herců způsobem, kdy řeč těla prozradí víc, než jakákoliv slova a neuvěřitelnou práci se zvířaty (chci se někde dočíst, že se žádnému z koní nic nestalo!) a hlavně - nikdo tady staticky nečumí! (Jen ten Mapache, akorát ne třetinu filmu) A všimli jste si, že se dnešní herci neumí smát tak, jako William Holden, Ernest Borgnine, Edmond O´Brien a Warren Oates? Jsou dvě cesty, jak úpadek zvrátit - buď přestat filmovou whisky nahrazovat čajem, nebo začít herce prostě míň platit, dokud se to nenaučí. ()
Vykreslenie Divokého Západu bez príkras a nadsádzky, kde neexistuje striktne oddelene dobro a zlo ako bolo servírované pred tým, ale existujú len "zlí a tí horší". Sam Peckinpah necenzúruje svoje vízie, nevyhýba sa scénam otvoreného násilia, ktoré tu ale nie je len pre efekt ale zapadá do mozaiky drsnosti vtedajšej doby. Fantastická výprava, úvodná a záverečná prestrelka nemajú v dejinách westernu obdoby, pričom niektoré ďalšie scény patria tak isto k "zlatému fondu" (pád mosta, prepad vlaku, a pod.) Punc dokonalosti dodávajú tomuto filmu aj presvedčivý herci, pričom dominuje skvelý Holden, ktorému sa jednoducho nedá nefandiť, hoci od morálneho a spravodlivého "kovboja" má poriadne ďaleko. Od hercov, cez kameru, scenár a majstrovskú réžiu som nenašiel slabšie miesto (director´s cut)! ()
Western, který prvky svého žánru bere smrtelně vážně. Brutalita a cynismus jsou základními charakteristickými vlastnostmi takřka všech postav. Nejedná se ale o žádné hlupáky - jednoznačně definovat, kdo je ten záporný nejde. Na diváka nejlépe působí William Holden, jeho charisma dovolí upnout se něj a jít s ním až do samého finále. Z čistě subjektivního pohledu se na závěr zase až tak velký masakr neděje - každopádně působiví je dost. ()
Drsný realistický western ako ho vedel natočiť jedine Sam Peckinpah. ()
Přestřelky moc na efekt a málo přehledné, postavám něco chybí k tomu, aby jim člověk mohl fandit a film k utahání dlouhý na moc málo děje, furt jsem se nějak ošíval... ()
Kdybyste je umístili do filmu o Vinettouvi, Santer by se strachy vytratil ze záběru. V prostředí prolezlém zradou, bezcitností, a touhou po moci, je však ústřední skupina desperádů, kterou dohromady váže přítelství a vzájemný respekt, překvapivě pozitivním ostrůvkem. Přitom je vidíme skoro vždy ve špatném světle. Zabíjejí, loupí, jsou hrubí na ženy. Peckinpahův svět je postavený na negaci klasických hodnot, ale vychází mu z toho podobně laděné poselství jako u typičtějších žánrových souputníků. Jeho hrdinové sice až do konce neudělají nic vyloženě dobrého, ale jejich záblesk solidarity a kamarádství ukáže světlo naděje, že existují i vyšší hodnoty než jen vlastní prospěch. ()
Přehlídka vojenské techniky, oskarových herců a mexického poprsí. Mnohem lepší než Butch Cassidy.. 75% ()
Já mám bohužel s klasickými westerny problém(ačkoliv je Divoká banda Peckinpahovým revolučním dílem v oblasti pojetí násilí, z hlediska mého diváckého vnímání to je stále klasický western). Většina z nich se mi zdá téměř stejných a po několika měsících si nejsem schopný vůbec vzpomenout, která scéna z kterého slavného westernu je. To co miluju na melancholických westernech (např. McCabe a paní Millerová anebo Zabití Jesseho Jamese zbabělcem Robertem Fordem) je přístup k pocitovosti, která ve spojení s divokým západem působí magicky. Klasické westerny jsou vlastně jen přehlídkou bezemočního chování hlavních postav, které většinou jen drsně hláškují a pálí. Na to dokážu přistoupit, ale očekávám v tom případě tomu odpovídající tempo celého filmu a celkové akčnější pojetí (např. 3:10 Vlak do Yumy). Divoká banda má sice rychle a zběsile střihané přestřelky, ale film jako celek si drží průměrné tempo, které mě celou dobu vlastně šíleně nudilo. 5/10 ()
!!! ---- SPOILER ---- !!! Hlavní antihrdinovia tohto snímku mali byť v čase, kedy sa odohráva jeho dej, už dávno mŕtvi (najlepšie guľkou do chrbta)... Lenže oni prežili a ocitli sa vo svete, ktorému nedokážu porozumieť. Typická téma Sama Peckinpaha je tentokrát korenená až nihilistickými tendenciami; nikto sa tu nesnaží skutočne chápať nové podmienky a ani sa im prispôsobovať. V momente, keď dôjdu na koniec svojej cesty, rozhodnú sa odísť tým najštýlovejším možným spôsobom.... áno, je v tom istá obeta pre parťáka, štipka citu v zaprášených srdciach. Rovnako dôležité je však to, ako (zrada starej ženy!) a do akých opovrhnutia hodných rúk padol - to je pre nich hlavný motív a zároveň najvzrušujúcejší okamih v celom filme, ktorý ma tých rovín, ako každé veľdielo, samozrejme viac! Ich ľudskosť(?) vyplávala na povrch až zoči-voči väčším lotrom, než akými kedy boli oni sami. Dôležitý prvok, premieňajúci frašku na epos. Nezmúdreli, nepolepšili sa (pche!), iba vycítili, že už niet kam a chopili sa poslednej príležitosti odísť vzpriamene... nemyslím, že sa im to podarilo úplne, bolo však o to fascinujúcejšie byť pri tom. (a protipól, tvorený postavou ich nedobrovoľného prenasledovateľa Deke Thorntona, väzením takmer pokoreného, ktorý sa naopak smrti vyhne a odovzdane čaká, čo príde, aby to potom bez výhrad a s úľavou prijal, ten tiež zafungoval dokonale - a tuším, že tesne pred ním na neho čaká posledný kšeft, ktorý nevyjde a podobný odchod, ako Pikea a jeho chlapov) [100%] ()
Reklama