Režie:
Andrew LevitasKamera:
Benoît DelhommeHudba:
Rjúiči SakamotoHrají:
Johnny Depp, Minami, Hirojuki Sanada, Bill Nighy, Džun Kunimura, Rjó Kase, Akiko Iwase, Tadanobu Asano, Juzu Aoki, Kogaraši Wakasugi, Katherine Jenkins (více)Obsahy(2)
William Eugene Smith (Johnny Depp) se proslavil jako jeden z nejuznávanějších fotoreportérů druhé světové války. Na začátku sedmdesátých let ale žije samotářsky, odloučený od společnosti a rezignující na svou kariéru. Změna nastane, když jej redaktor slavného časopisu Life Robert Hayes (Bill Nighy) tajně vyšle do japonského rybářského města Minamata. Zdraví a život jeho obyvatel a především dětí je zde totiž po desetiletí ohrožováno jedovatou rtutí, kterou do moře bezohledně vypouští chemická továrna Chisso Corporation. Smith se ponořuje do místní komunity, dokumentuje svými fotoaparáty jejich úsilí žít a přežít, jejich vášnivé tažení za uznání viny a odškodnění ze strany Chisso Corporation. Smith vyzbrojen pouze svým fotoaparátem a silou obrazu dává svým snímkům z toxické vesnice srdcervoucí lidský rozměr a jeho počáteční úkol se mění v životní poslání. Film Minamata, který vychází ze strhujícího skutečného příběhu, je vykupitelským a emotivním příběhem o vítězství nad nepřízní osudu a o tom, že každý z nás má v sobě sílu něco změnit. (Cinemart)
(více)Recenze (64)
Silnej film se skvělým vizuálem a výborně hrajícím Deppem. ()
Kvalitní ožrala Depp v typickém thrilleru "utlačovaní versus mocní", který je sice komorní, ale přitom až moc hollywoodsky šablonovitý. ()
Jako by si všichni ve štábu koupili příručku pro začátečníky a udělali pravý opak. Film, který stěží drží pohromadě. S nudným Deppem a v nudné roli protagonisty, který dělá přesně to, co celou dobu čekáme, že bude dělat. ()
Bojovali už jiní, určitě budou i další, ale teď se pere kdesi v Japonsku jistý fotograf za oběti chemického znečištění vod vlivem vysoce toxických látek v těle mořských živočichů a ryb. Po jejich konzumaci se u místních obyvatel rozvinula otrava rtutí a značné neurologické potíže. Není právník, není zavalený bednami dokumentů, ale fotoreportážně zachycuje následky chemického koktejlu, který prokazatelně zabíjí, a logicky čelí útokům mocných zástupců chemického průmyslu. Kauza ho probere z životní mizérie, jeho práce zase dostává smysl. Ač podle skutečné události, problém je v tom, že jsme zhruba v polovině, karty jsou jasně vyložené a očekávání malá. Tvůrci se nedokáží divákům zavrtat pod kůži, emočně to nefunguje. Johnny Depp je možná na nějakém černém seznamu (celá ta záležitost je úsměvná), podává ovšem skvělý výkon, který tenhle malý film tlačí alespoň do průměrných čísel. ()
Komorním způsobem natočený velký příběh, kterému to podání ale vůbec neškodí. Film vlastně působí skoro jako reportáž ne o tom případu, ale o jeho dokumentaci, a Johnny Depp je v něm naprosto skvělý. Rád bych, aby už dostával jen takové role, ve kterých uplatní širokou škálu herectví, ale zároveň na sebe nestrne pozornost. ()
Johnny Depp se snaží vymatit ze sebe snaží smýt pirátský nános a nakonec se mu to i částečně daří, hrát určitě nezapomněl. O katastrofě v Minamatě jsem neměl tušení a jsem rád že díky filmu jsem na ni byl upozorněn. Oceňuji že nadbytbytečný patos zde není obsažen. Film je japonsky uctivý a nakonec si svou třetí hvězdu zaslouží. 60% ()
Johnny Depp svého času patřil mezi největší hvězdy Hollywoodu, tyto časy jsou ovšem nejspíš nevyhnutelně nenávratně pryč. Žádný verdikt soudu na tom nejspíš nic nezmění, zlaté časy, kdy bral Depp desítky milionů dolarů za roli jsou nenávratně pryč. I proto, že ještě před oficiálním odviněním ex-manželky Amber Heard z domácího násilí měl Depp na kontě několik propadáků, kdy už při natáčení svých posledních filmů ohrožoval chod štábu díky své závislosti na alkoholu a drogách. Jeden z jeho doposud posledních dosavadních filmů ovšem zabila právě spíše ona nemilá kauza. Minamata by nejspíš ani při standardním uvedením nebyla kdovíjak velkým úspěchem, právě kvůli tehdejší Deppově publicitě byl ovšem film po premiéře na Filmovém festivalu v Berlíně víceméně pohřben, kdy se mu ovšem podařilo již před delší dobou uniknout na internet (a k vidění byl na loňském Mezinárodním filmovém festivalu v Karlových Varech). Je ovšem vlastně opodstatněné, aby film sledoval kdokoliv z jakéhokoliv jiného důvodu mimo obdivování Deppa? Kariéra Johnnyho Deppa byla z dnešního pohledu většinu času postavena na hereckých přeměnách, podivuhodných kreacích a pravděpodobně nejpopulárnější Deppova role Johnnyho Deppa ho tak trochu krapet proklela v tom, že různé další postavy sázeli na podobné pitvoření či výrazné vystupování. Minamata je ovšem postavena na skutečném příběhu fotožurnalisty W. Eugena Smitha, kdy se sice Depp opět stal nevyhnutelnou obětí maskérů, pod režijním uchopením Andrewa Levitase tu ovšem tentokrát přeci jen byl čas na tak trochu charakternější herectví, kterého v Deppově kariéře bylo ještě pár let nazpátek po čertech málo. Přístup k filmu tak do jisté míry sází na tom, jak moc je divák prahnoucí po novém filmu s Johnny Deppem pravým fanouškem Johnnyho Deppa. Kdo totiž čeká další postavičku z ranku Jacka Sparrowa nebo Willyho Wonky, nemůže tenhle zápas vyhrát. S filmem byla spojená ještě jedna nemilá kauza, kdy město Minamata vyvrátilo pochybnosti nad tím, jak moc vlastně výsledný film přesně zobrazuje historické události spojené s chorobou Minamata. Ano, filmy na motivy skutečných událostí se vždy mohou někoho dotknout a zpochybnit tak věrohodnost audiovizuálního díla, to ovšem není problém, který by výslednému filmu udělal čáru přes rozpočet. Sebelepší výkon Johnnyho Deppa totiž nesmaže fakt, že Minamata nemá žádné jiné trumfy a časem se vlastně tak trochu jeví jako film, na kterém není zas tak lehké vystavět celovečerní film. Minamata tak v zásadě trpí handicapem filmů, které jsou sice natočené na motivy skutečných událostí, mnohem ideálnější by se ovšem rázem jevila forma dokumentu. Neznamená to, že by příběh o městě Minamata nebyl v něčím ohromující a možná i krapet inspirativní. Konfrontace komunit s chamtivými korporátními společnostmi, očividná odvaha ústředního hrdiny a krapet i komentář k přístupu k životnímu prostředí. V tomto ohledu palec nahoru, který může divák s klidným srdcem držet při vnímání slušné audiovizuální stránky s pár velmi krásnými moneyshoty v rukávu. Jenomže všechno to audiovizuální naleštění a Depp v parádní herecké formě nezalepí pocit, že se vlastně celou dobu dvakrát o nic nehraje a k vtahujícímu filmovému zážitku vlastně chybí jakýkoliv důvod pro ponoření se do něj. Je to přitom škoda, protože to celé působí dojmem, že se Depp chopil role, která k němu v jeho tehdejší psychické i fyzické formě naprosto seděla. Tak trochu zlomený fotograf, kterého sužuje závislost na alkoholu i pocitová krize. Deppovi tak byl do jisté míry autentický výkon nakloněn, rozhodně to ovšem nesnižuje sílu jeho výkonu. Dost naopak je to dost možná role, kterou Depp v tom jistém období potřeboval, aby se sám mohl po vzoru Williama Eugena Smitha vydat na novou cestu, kdy jen nyní stačí čekat, jak moc druhá šance Deppovi pomůže. Minimálně Minimata ovšem skutečně dokazuje, že by byla škoda o Deppa přijít jako o herce. Minamata by nejspíš prošumělo i za normálních okolností, za zhlédnutí ovšem stojí minimálně v případě, kdy si někdo chce připomenout, že je Johnny Depp skutečně dobrý herec. Případu Minamata vs. Chisso Corporation by stejně spíše slušelo dokumentární pojetí, po audiovizuální stránce si je ovšem těžké na cokoliv stěžovat. Škoda, že tomu tak není i pod povrchem.... () (méně) (více)
Víš, jakej rozdíl je mezi Minamatou a komentářem filmfanoucha? Vůbec žádnej, oboje vyvolává pocit zoufalství... ()
4* za Johnnyho; vyser si postel Amber. ()
Johnny opět předvedl skvělý výkon. A výkon jeho povolání by neměly ovlivňovat jeho aférky se ženami. Protože jestli je toto jedno z jeho posledních děl, tak to bude velká škoda. Jinak příběh, který je založen na skutečných událostech je poutavý, ale smutný. Stejně jako finální fotografie. ()
Proti znečisteniu životného prostredia treba bojovať a je pekné, že už v sedemdesiatych rokoch sa našli dobrodinci, ktorí neváhali bojovať v zúfalom zápase. A zároveň je smutné, že dodnes v podstate Japonci neuznali akúkoľvek zodpovednosť za mnohých mŕtvych. Tento film nie je zábavný a je dosť pomalý. Nie je niečím, čo by som si pozrel znova, ale dodal mi aspoň informácie, ktoré som o Minamate doteraz nemal. Čo je však na ňom najlepšie je naozaj excelentný výkon Johnnyho Deppa, ktorý už po niekoľkýkrát dokázal prečo je tak výnimočným hercom. Škoda, že ho hollywoodski fašisti chcú odstaviť od fachu. Snáď sa im to nepodarí, určite by vo svete filmu chýbal. ()
Johnny Depp se snaží vymanit ze škatulky Jacka Sparrowa (nebo ho možná nikdo ve velkém filmu už nechce) ale bohužel si vybírá projekty, které dobře vypadají na papíře, ale na plátně to vázne. Minamata není žádným napínákem, jak by se mohlo zdát, ale spíše se snaží přiblížit Scorsesemu Mlčení, které bylo po všech směrech vyspělejší a poutavější. ()
Já nechápu, že někdo může říct, že Johnny Depp cokoli vyhrál po tom, co ho vidí odsouzenýho v tomhle nepodařeným nízkorozpočťáku horko těžko kooperovat mezi uslzenými přehrávajícími Japonci. Právě sledovat jeho nepohodlí, skrze které se snaží stále unikat svými hereckými výjezdy ke svým legendárním alkoholickým postavám, je asi nejzáživnější. Japonští herci zde z nějakého důvodu hrají podobně jako Číňani ve svých angažovaných filmech. Tedy jako takoví to prostí jednorozměrní sedláci ve spravedlivém hněvu, ale se srdcem na správném místě. Chudák Depp se pak mezi nimi viditelně v nepohodlí motá a přemýšlí, co vlastně se sebou. Jakoby se mu režisér za tohle mstil, připisuje mu scény, kde musí držet v náručí zmrzačenou dívku a dojemně jí zpívat písničku. Krom toho film moc neví o čem chce být, zdali o Smithovi nebo o okolnostech průmyslové katastrofy v Minamatě, přičemž se mu nějak nedaří obě tyto dějové linie věrohodně protnout, asi kvůli tomu, že, za a) Depp je od ostatních herců viditelně distancovaný a za b) někdy až za polovinou filmu se objeví první scéna, ve které najednou Smith vůbec není a tím pádem je ten film najednou o něčem docela jiném. Navíc jsem během sledování bojoval se dvěma potížemi: dementně napsaná romance mezi Smithem a Aileen mi připomněla mrouskání Vaculíka s Třískovou v Nahotě na prodej a jakmile se objevil na scéně Džun Kunimura, dostal jsem strašnou chuť pustit si zase Ichiho. ()
Bohužel, až příliš opakující se obrázek – bezmocnost neprivilegovaných vůči mocné korporaci. Jakkoli mě děsí, jak strašně nespravedlivý svět je, filmu nemůžu dát vyšší hodnocení než průměr. Až příliš se soustředí na postavu fotografa, který převážně chlastá, nic nedělá, je vycucnutý a otrávený …… pak nafotí sérii snímků a konečně se ledy pohnou. Mnohem víc prostoru by si zasloužili vesničané, kteří léta marně bojovali, přestože jim nikdo nechtěl naslouchat. Až přijel ten jeden nabubřelý Amík a udělal pár snímků. Na druhou stranu je fakt, že až tohle spustilo jakous takous nápravu… Jak říkám, svět je nespravedlivé místo. _____ Bohužel, jen průměrně zpracované drama dle skutečné události. SHRNUTÍ: Nejtěžší ze všeho je dosáhnout, aby tě někdo vnímal. ()
Skvěle načrtnutá komorní záležitost, jež nám skrze depresivní obrazy předává šokující svědectví o zničených lidských životech a aroganci mocných. Snímek Minamata režiséra Andrewa Levitase se rovněž může pochlubit stoickým hereckým projevem Johnnyho Deppa či komorním scénářem, který působivě dotváří osudovou mozaiku této dodnes trvající tragédie. Pokud Vás tedy, stejně jako mě, vždy zajímalo pozadí vzniku jedné z nejslavnějších fotografií magazínu Life, či zrovna nevíte na co si zajít do kina, vězte, že tento hluboce lidský příběh si Vaši pozornost zcela určitě zaslouží. (Viděno v kině CineStar IGY České Budějovice) „Focus on a photograph you want to take.” ()
Silný film o fotografovi, kterému nechybí snad nic. Artová atmosféra, výborná kamera i vizuál, klidná hudba a v neposlední řadě po dlouhé době perfektní herecký výkon Johnnyho Deppa, nebojím se říct že i snad jeden z nejlepších. ()
Má to své momenty, ale za mě 1) Depp je už poněkud vyčpělý (i když je tady Smithovi zatraceně podobný) 2) Nemůžu se ubránit dojmu, že se ten film nedokáže zakousnout, či zavrtat pod kůži.. Je to takové to papírově důležité drama se znatelným potenciálem, ale celou dobu jakoby to klouže po povrchu a nedokáže to diváka zasáhnout.. Přitom E. Smith je ve fotografii pojem gigantických rozměrů a jen na něm se dalo postavit hodně chytlavé drama. ()
MINAMATA je jeden z těch vzácných snímků, u kterých máte pocit, že vám vůbec nepřísluší je hodnotit. Ne protože by to byl tak výjimečný film, nýbrž proto, že věrně zachycuje utrpení desítek skutečných lidí. Filmařsky to není nejlepší film roku. – Kamera je špičková, když ji svírá Gene Smith, ale sklouzne do šedého průměru, jakmile ji od něj převezme kameraman Benoît Delhomme. Herecké výkony jsou slušné, když vezmu v potaz Minami, oscarové, přimhouřím-li nad oko Deppem… ovšem ostatní herci nejsou bezchybní a ani scénář jim prodání postavy dvakrát neulehčuje. Hudba je barvitá, podmanivá, často se vám zařezává hluboko pod kůži a stupňuje emoce, jindy však jen klouže po povrchu. Hlavním pilířem Deppova nového dramatu je téma. Soucit a lidskost, které ve vás probudí, si prožijete společně s ústředním fotožurnalistou. A dojem, který ve vás Minamata zanechá, budete z hlavy dostávat ještě hodně dlouho! Více ZDE. ()
Film, který má sice silné téma, ale vůbec ho nedokáže prodat. Takhle jednoduše by se dala shrnout Minamata. Tvůrci zvolili velmi chladnou a odtažitou formu vyprávění, takže se diváka nepodaří za celou dobu do děje více zainteresovat. Depp to taky zrovna dvakrát nepodrží, ale je pravda, že s takhle unylou rolí se nedalo vyčarovat mnohem víc. Vypadá to pěkně a není ti zbytečně dlouhé, ale nic víc než je v anotaci, si divák stejně neodnese, což je velká škoda. ()
Po Dark Waters ďalšia z ekologických drám, kde nevinní ľudia doplatili na bezohľadnosť priemyselných magnátov. Tentokrát príbeh z pohľadu investigatívneho fotografa, ktorý sa snaží túto katastrofu zviditeľniť a tým pomôcť miestnym zúboženým ľuďom. Pomalé tempo a viacero hluchých fáz síce filmu nejako extra neprospela, ale po obsahovej stránke to je fakt masaker. Taká bezmocnosť, že si to snáď nikto nedokáže predstaviť. Desiatky postihnutých narodených detí prakticky stratili právo na normálny život. Postava fotografa mi občas svojim správaním išla na nervy, ale musím pochváliť Johnnyho Deppa, že to zahral výborne (a to mám k tomuto hercovi zvyčajne vysokú averziu). Každopádne, smutný film, ktorý ešte viac zvýraznila tá séria fotiek na konci počas tituliek s prehľadom priemyselných ekologických katastrôf - až mi to vlialo slzy do očí! ()
Reklama