Režie:
Otto PremingerScénář:
Wendell MayesKamera:
Sam LeavittHudba:
Duke EllingtonHrají:
James Stewart, Lee Remick, Ben Gazzara, Arthur O'Connell, Eve Arden, Kathryn Grant, George C. Scott, Orson Bean, Russ Brown, Murray Hamilton, Duke Ellington (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Film líčí případ pomstěného znásilnění. Jeho hrdinou je venkovský advokát Paul Biegler, který převezme obhajobu poručíka Maniona, obviněného z vraždy muže, který znásilnil jeho vyzývavou ženu Lauru. (oficiální text distributora)
Recenze (111)
[3,5*] "How can a jury disregard what it's already heard?" "They can't, lieutenant. They can't." Jedna z najlepších súdnych drám, ktorá ma bavila aj napriek tomu, že tento druh filmov zrovna neobľubujem (a aj napriek tej horibilnej dĺžke). Film sa vymyká zo záplavy podobne ladených filmov hneď v niekoľkých ohľadoch. Je dômyselne vystavaný na konverzácii v súdnej sieni, čo je primárny spôsob, akým sa postupne dozvedáme jednotlivé detaily zločinu (ten nie je zobrazený ani formou flashbackov). Priebeh súdneho jednania je na jednej strane rafinovane rozohraná, napínavá taktická hra a na strane druhej teatrálne divadielko určené tým 12 trubkám (emocionálne ovplyvňovanie). Tvorcovia tak duchaplne predviedli svoj kritický postoj k americkému právnemu systému. A napokon tu absentujú zvyčajné patetické prejavy, netlačí sa za každú cenu na emócie diváka, čo je jedno z pozitív filmu. Ďalšími sú potom výborné podfarbenie džezovou hudbou (Duke Ellington) a výborné herecké výkony, predovšetkým Jamesa Stewarta (obhajca Paul Biegler) a Georgea C. Scotta (žalobca Claude Dancer). Zaradené v zozname 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. "I'm just a humble country lawyer trying to do the best I can against this brilliant prosecutor from the big city of Lansing." ()
NFR 2012, Oscar 7 nominací: Nejlepší film, Herec HR - James Stewart, Herec VR - Arthur O'Connell, Herec VR - George C. Scott, Kamera ČB, Střih, Scénář - A. . . . Zlatý Lev - výběr ()
Dodnes jedno z nejkomplexnějších a nejcyničtějších soudních dramat, které klade otázky netýkající se zdaleka jen jurisdikce. 85% Zajímavé komentáře: Pohrobek, Radko, PEEPA ()
Ne dokonalé, ale velmi dobré soudní a kriminální drama ze staré školy. Škoda, že se podobné filmy už netočí. ()
Scénář: Wendell Mayes .. Přehledné soudní drama. V první části navíc místy vtipné, s příkladnými hereckými výkony a až příliš hladkým, lehce přetaženým anatomováním. Ve své době "výstavní pecka" která si výsluní drží dodnes, ale osobně si ho zastrčím někam na polici, do šera ostatních "povinných - splněných" klasik. PS: těch písmenek bylo opravdu hoodně... ;-) ()
Společně se Svědkem obhajoby zřejmě nejzábavnější film ze soudního prostředí, ale oproti Wilderovi mě Preminger nedokázal tolik uspokojit i v rovině napětí. Celých těch 160 minut sice uběhne jako voda (hlavně díky skvělému Stewartovi), jenže jsem na konci neměl pocit, že jsem byl svědkem i něčeho osudového. Anatomie vraždy tak pro mě zůstává "jen" výborně odvedeným řemeslem. ()
Jeden z nejchytřeji a nejprecizněji vymyšlených filmů, co jsem kdy viděl (o to více zaráží, že Preminger se nedočkal ani mizerné nominace na Oscara a nikdo si tohoto opomenutí nevšímá a vedle Kubricka a Hitchcocka ho neřadí). Navíc se - což shledávám takřka neuvěřitelným - nebere vůbec vážně a od začátku do konce si s vámi pohrává jako obhájce a prokurátor s porotcem. Ostatně, vy sám porotcem jste a nedozvíte se nic víc, než oni samotní. Do toho všeho, dovolit si hovořit v '59 o spermatu, mužské erekci a ženských bombarďácích, zaslouží obdiv. Ten film za 50 let nezestárnul ani o minutu své zdánlivě přeexponované délky. (A má skvostný kinoplakát) (znalí historie si užijí v lahůdkové roli soudce Josepha Welche, prvního muže, který se dokázal na vládní úrovni vzepřít hysterii kolem proti McCarthyho honu na čarodějnice) ()
Velice podařené soudní drama s místy slušným nadhledem a vtipem, jindy dost dramatické a většinou hodně přitažené za vlasy (skoro vše co dělá obhajoba, nevím nevím zda by to obvzláště tehdy prošlo), které je známé na svou dobu skandálními věcmi typu "kalhotek". Především, ale se skvělými herci v čele se Stewartem, který bez problému uhraje i poměrně laciné scény kdy se musí zbytečně čertit či hrát hodně emočně. Těch 160 minut nudných není, přesto tu je pár scén, které by dnes patřily spíše na DVD do položky "Vystřižené scény". ()
I přesto, že se jedná o úplné popření skutečného fungování soudních přelíčení v USA, ostatně kromě Pacinovy " ...a spravedlnost pro všechny" jsme se "reálného" soudního filmu zatím nedočkali, uběhne těchto 160 minut jako voda. A podobně dramatické představení se také jen nevidí. Skvěle odlehčený scénář s několika takřka rovnocennými vrcholy a osobitými a inteligentními postavami. A pak ta tehdejší skandálnost! Např. řeči o kalhotkách, které se stejně podobají spíše kraťasům. Vytknout by se možná dala logická a důkazní prázdnota obhajoby, ale nechci spoilerovat. ()
Výborný film. Můj dojem se pohybuje někde mezi čtyřmi a pěti hvězdičkami. Hodně umluvený snímek s vypilovaným scénářem a dialogy. Moc mě potěšilo, že snad hodina filmu se odehrává v soudní síni u výslechu, ne jako u moderních soudních snímků ( Čas zabíjet, Vyvolávač deště ) a vychutnáte si všechny právnické kličky a slovíčkaření. Ve filmu se najde i humor. Lee Remicková a James Stewart výborní, snad jen nemusel mít tolik vzletných výstupů ( ve skutečnosti by ho vykázali ). Hodně oceňuji, že tu chybí scéna, kterou často vytýkám oněm moderním filmům - patetická závěrečná řeč. Zde vůbec není. ()
Další (kolikátý už) skvělý příběh ze soudního prostředí. Jako právník se zde ukazuje James Stewart, jenž nechal vzpomenout na dvacet let starou záležitost - Pan Smithe. Kdo jiný by taky mohl lépe zahrát právníka, než muž s ksichtem Jimmyho Stewarta. Přestože film může mít nějaké drobné mouchy, co se týče logičnosti či realističnosti, pro nás milovníky "good old movies" se jedná o povinnou záležitost, a tyto mušky velkoryse přehlížíme. ()
Skvělé soudní drama s báječným obsazením v čele s Jamesem Stewartem. Nepamatuju si na žádný stejně dobrý film stejného druhu z poslední doby... ()
James Steward potřebuje právě tolik prostoru. Výborný herecký (a nejen herecký) soudní koncert. Těžko uvěřit, že tak dlouhé drama, navíc ještě ze soudního prostředí, může být tak napínavé a každou vteřinu zajímavé. ()
(1001) Mám dojem, že jsem v minulosti Jamese Stewarta trochu pomlouvala, že kvůli tomu, že je vždycky takový naivní a fanatický, preferuji jiné herce jeho doby. Tady si u mě tedy ale parádně napravil reputaci, prvně protože vůbec souhlasil s účastí v tomto filmu, a za druhé jak nechal Premingera svou naivitu a fanatismus využít takovým způsobem..., inu chef's kiss. Celý film jsem obdivovala fantastickou sbírka fantastických postav fantasticky zahraných - sekretářka, poručík, soudce, státní zástupce a další, a asi teď miluji George C. Scotta. Ale film dělá opravdu výjimečným klinická soustředěnost a cílevědomost pana režiséra. ♥ P. S.: A nesmím zapomenout zmínit Duka Ellingtona! ()
3* neznamenajú z mojej strany nejaké pohŕdanie a chýba mi veľmi málo k 4*, no predsa snímke až príliš ubližuje nemožná dĺžka, ktorá by sa dala zniesť pri Spielbergových sci-fi víziách, ale nie pri súdnom prípade, kráčajúcom navyše jasnou cestou s občasnými odbočkami, ktoré nakoniec napriek želaniu diváka nedávajú žiadny zmysel. Ak neviete, na čo narážam, pozrite si Svědek obžaloby od Wildera, kde dejové zvraty a konečný šok vyzdobili inak nezaujímavý prípad, ktorý sa vyhrotil tak, že budete žasnúť nad jeho genialitou. Anatomie vraždy je príliš strohá, no vtipné scény na súde a najmä krásne sarkastický James Stewart mi to pomerne vynahradzovali. Najviac ma však rozčuľuje, že dôkazy doslova navodia nový pohľad na vec a zmätú diváka, no scenárista napriek novým nepriamym cestičkám, pokračuje ďalej bez šance diváka ohromiť. Škoda, predstavovala som si to trochu inak. ()
Film je komplementární k Dvanácti rozhněvaným mužům (DRM) a tvoří s tímto snímkem logický a ucelený komplet, který bere dech. Anatomie vraždy vznikla o dva roky později a na DRM průběžně odkazuje různými výstavbovými technikami, od vývoje a skladby syžetu po práci s kamerou a znejisťování logických myšlenkových postupů – a těsně před závěrem k nim navíc přiznaně a otevřeně vede spojnici replikou „starouše Parnella“. Film Dvanáct rozhněvaných mužů důsledně odkryl základní lidskou nevybavenost zajistit si objektivní (jedinou možnou, pravdivou) rekonstrukci minulosti – předvedl, že nic takového v plynutí času vůbec neexistuje. Minulost vždy re-konstruujeme, naše podmínky a nástroje se člověk od člověka liší, a na čem se shodneme, je věc aktuální akcidence, nikoli odkrytí „toho, co se skutečně stalo“. „To, co se skutečně stalo“, není, nemáme k tomu přístup, nikdy jsme neměli, je to vymyšlený konstrukt na uklidnění a nasměrování mas. Minulost neexistuje, vytváříme ji (což nijak neumenšuje naši zodpovědnost), znovu a znovu, a na základě svých výtvorů i soudíme, odsuzujeme, zajišťujeme si nové podmínky pro nový vývoj a pokračování existence, vytváření budoucnosti. Snímek DRM nechává diváka, aby zažil a uvědomil si tuto absolutní existenční a názorovou neukotvenost celé konstituované lidské společnosti v plynulém toku času. Ani společnost se nebude mít o co opřít, pokud se rozhodne své procesy vnímání a vyhodnocování vjemů, své metody reflexe a postupy myšlení podrobit pečlivé revizi. Anatomie vraždy pak na toto zjištění logicky navazuje a zcela v řádu věcí s ním osvobozeně od objektivity pracuje – je ironičtější, veselejší a lehkovážnější, má větší nadhled – to platí o filmu samotném i o všech jeho postavách. Děj se na rozdíl od snímku DRM přenáší z uzavřené místnosti, kde o podstatě naší reality rokuje porota, zpátky do soudní síně a nechává tentokrát diváka zažít, jak to vypadá, když všichni zainteresovaní (obhajoba, obžaloba, sám soudce, žalovaný, jeho žena a dokonce i zastřelený muž) dobře vědí či intuitivně chápou, že minulost a z ní plynoucí kauzalita je čistě otázka výkladu a aktuální situace. Přestože je zřejmé, že soudní proces je vážný (tj. bude mít reálný dopad, jasné důsledky), je zároveň evidentní, že inteligentní vtipkování soudce ani právníků nemůže jeho průběh ohrozit – neexistuje totiž jediný správný průběh – stejně jako předem neexistuje jediný správný výsledek. Vražda není součástí filmu a divák se stává sám spolutvůrcem reality, v níž je jednání obžalovaného omluvitelné, nebo ne (vinen-nevinen se tu už vůbec neřeší). Velice silné na celém snímku je, že se žádná z postav nesnaží lhát, být k sobě neupřímná nebo manipulovat s fakty: každý ze své pozice v podstatě upřímně specificky, zodpovědně a naplno pracuje s logickými možnostmi, jež se v každém novém kole nově otevírají. Výkony všech herců jsou dokonale vyvážené (i to je společné se snímkem DRM a pro to, aby oba filmy úspěšně sdělily, co chtějí, je to navíc naprosto nutné) a je radost tento koncert hereckých schopností i logických kliček a lopingů sledovat – na rozdíl od existenciální tísně DRM zde již s pocitem žonglérské a eskamotérské lehkosti, byť tato nijak neznamená nezodpovědnost. () (méně) (více)
Kdesi raz dávno som napísal: "a na filmy Otta Premingera nikdo sa už nepamätá". Nielen preto som veľmi rád, keď si nejaké médium alebo festival spomenie na vynikajúce filmy tohoto tvorcu, charakteristické premyslenou stavbou, zaujímavým príbehom, výbornými hereckými výkonmi a suverénnou réžiou. Dnes už sa také filmy netočia. Strhujúci príbeh obhajoby pomsteného znásilnenia vyniká predovšetkým výkonom Jamesa Stewarta v úlohe obhajcu, George. C. Scotta v úlohe prokurátora, zaujímavými odbočkami odľahčujucími inak zaujímavý dej zo súdnej siene (predvolanie psa ako svedka obhajoby, narážky na alkoholizmus obhajcovho pomocníka) a interesantným záverom. Celkove ide o dielo, ktoré je rovnako dobre pozerateľné dnes ako v dobe vzniku. ()
Filmy z pravnickeho prostredia a zo sudnej siene ma velmi bavia, ale podla mna bol trosku az moc ukecany a zbytocne natiahnuty skoro az na 3 hodiny. 100 percente suhlasim s komentarom uzivatela Matty, ktory pise, ze keby tvorcovia pribeh trosku priostrili nejakym dejovym zvratom alebo zakoncili necakanou pointou, bol by o nieco viac nadsenejsi a to sa tyka aj mna a pridal by som teda piatu hviezdicku. Avsak myslim, ze ak mate radi filmy z pravnickeho prostredia, tak budete urcite spokojni. Anatomie vrazdy mala sice az 7 nominacii na Oscara, avsak vdaka silnej konkurencii dramy BEN HUR (1959) nemal sancu ziskat ani jedneho. James Stewart bol nominovany za najlepsieho herca v hlavnej ulohe, ale sosku ziskal Charlton Heston za spominaneho Bena Hura. Vo vedlajsej ulohe boli nominovani dvaja herci Arthur O´Connell a George C. Scott, avsak väcsiu radost z Oscara mal Hugh Griffith taktiez za Bena Hura. V kategorii najlepsi film je to jasne, opät Ben Hur :-)... 25.12.2009 ______ James Stewart - (Advokát Paul Biegler) +++ Lee Remick - (Laura Manion) +++ Ben Gazzara - (Plukovník Frederick Manion) +++ Arthur O´Connell - (Parnell Emmett McCarthy) +++ Eve Arden - (Maida Rutledge) +++ Kathryn Grant - (Mary Pilant) +++ George C. Scott - (Claude Dancer) +++ Orson Bean - (Dr. Matthew Smith) +++ Produkcia: Otto Preminger +++ Hudba: Duke Ellington +++ ()
Anatomy of a Murder je na svou dobu určitě přelomový film. V roce 1959 totiž nebylo zrovna zvykem, že by diváci (nejen v Americe, ale prakticky kdekoliv) mohli v kině slyšet slova jako "sperma", "znásilnění" či "kalhotky". A přesto se našel alespoň jeden filmař, který měl tu kuráž natočit film, kde se tyto slova objevují. A natočil ho parádně. Tento snímek má především chytrý scénář, na kterém je poznat, že bychom jej neměli brát zase tak vážně, ale přesto to nikdy nepřekročí onu pomyslnou čáru a z filmu se nestane fraška. Nemalou zásluhu na tom má James Stewart a práce s charaktery ve filmu, kdy je nám dán prostor k pochybám o tom, kdo stojí na které straně či jak to vlastně bylo. Možná je mé hodnocení trochu nadsazené, ale já miluju filmy ze soudní síně a obdivuju lidi, kteří se ve své době dokázali nějakým způsobem vymanit a natočit film, který třeba nebyl módní, ale i dnes je vcelku aktuální. Tenhle film není dokonalý, především (díky jeho délce) se najde pár slabších míst, ale i přesto se vám na konci snímku nebude chtít věřit, že už uplynuly skoro tři hodiny. A to se cení, hodně cení… 90 %. ()
Strhujuca sudna drama s perfektnymi postavami, dokonalymi hercami (vsetkymi do jedneho), silnym pribehom a prekvapivo aj slusnou davkou humoru. Takisto potesilo, ze najma v uvode si Preminger aspon vizualne pripomenul svoje noirove pecky. Kameramansky takisto vynikakuce (paradna praca s jednotlivymi planmi). Tie dve a tristvrte hodiny ubehli ako voda. Jedine, co tam chybalo k uplnej dokonalosti bol nejaky prekvapivy zvrat (a nemyslim megatwist ako v Svedkovi obzaloby alebo Prvotnom strachu). Stacilo by mozno potvrdenie niektorych obvineni, ktore mohli a nemuseli byt pravdive. 9/10 ()
Reklama