Režie:
Norman Z. McLeodKamera:
Arthur L. ToddHrají:
Groucho Marx, Harpo Marx, Chico Marx, Zeppo Marx, Rockliffe Fellowes, Harry Woods, Thelma Todd, Tom Kennedy, Maurice Chevalier, Douglass Dumbrille (více)Obsahy(1)
Bratři Marxové - Harpo, Chico, Groucho a Zeppo - vám připravili opravdu pořádně ztřeštěnou podívanou. Na svém útěku před autoritami se tito čtyři darebáci ukryjí na luxusní lodi a nechají se najmout jako bodyguardi svých nepřátel, taky gangsterů, což má samozřejmě neuvěřitelné následky. Navíc žádná žena přece nedokáže odolat romantické projížďce na lodi s roztomilým a nadaným Grouchem. Tato bláznivá komedie bratří Marxů podle scénáře S. J. Perelmana je plná divokých eskapád, včetně slavné scény ne zcela legálního přechodu hranic, kdy se všichni vydávají za Maurice Chevaliera. Připojte se ke ztřeštěné plavbě bratrů Marxových a nechte se houpat na vlnách jejich neuvěřitelných vtípků a lotrovin. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (23)
U Marx Brothers je to podobně jako u Funése: i když děj je primitivní a neoriginální, utáhnou to s přehledem svým komediálním talentem. Kdyby tam hrála partička jiných herců, člověk se občas zasměje, jinak nic, ale Marxíci promění tuhle banalitu ve svou show. ()
Bratři Marxové tentokrát skoro rezignovali na příběh a užívají si vytváření chaosu na zaoceánské lodi, kde jsou všichni čtyři černými pasažéry, kteří se skrývají v podpalubí v sudech. Jenže když je posádka vyžene nahoru, začnou se dít věci... Groucho co krok uráží všechny kolem sebe, Zeppo svádí dcerušku bohatého gangstera, Chico se pokouší každého napálit a němý Harpo dostává asi nejvíc prostoru (zejména jeho eskapády v loutkovém divadle jsou naprosto skvělé), takže když zrovna nehoní po palubě nějaké sličné blondýnky s houkajícím klaksonem, nebaví se škodolibými vtípky, případně nehraje na harfu, táhne to s Chicem jako dvojka povedených bodyguardů gangsterského bosse, kterého chce zabít jiný gangsterský boss, pro kterého zase dělají Groucho se Zeppem. Ale jak je známo, Marxové nejvíc opovrhovali autoritami, takže strany se různě prohazují, čímž vznikají další a další komické situace. Možná, že až ve chvíli, kdy opustí zaoceánskou loď, ztrácí film místy dech, ale to už je tu finále, které zase všechno napraví. Ačkoli je kadence gagů možná trochu méně důrazná než v jejich vrcholných kouscích (za což zřejmě však nemůžou Marxové, ale slabší překlad), jde pořád o zatraceně nápaditou komedii, které většina těch současných ani nemůže očuchat odpadlé celuloidové odstřižky. ()
„Já se vypracoval z ničeho do stavu krajní chudoby." Groucho hláškuje jak pominutý, Harpo je pominutý, Chico předvádí virtuózní hru na klavír a Zeppo se do veškerého chaosu snaží vnést alespoň trochu řádu. Marně, proti něčemu takovému jsou ti tři neřádi naprosto imunní. Skvostný důkaz, že máte-li dost dobrých vtipů, zápletku netřeba. V mém osobním výběrů nejlepších momentů by nechybělo pozorování šachové partie, kdy jenom čekáte, až bude to nemarxovsky ohleduplné mlčení prolomeno. 80% ()
Opičárny sice měly chaotickou dějovou strukturu, ale vtipných gagů a situací by člověk nedopočítal. Jeden z prvních filmů bratří Marxů překypuje charakteristickým humorem (stále ještě) kvarteta Groucha, Harpa, Chica a Zeppa...přičemž název filmu je více než přiléhavý, jedna opičárna stíhá druhou. Závěr už sice není tak povedený a neodsejpá to jako na začátku, ale i přesto si bratři Marxovi razí cestu k pozdějším perlám jako Kachní polévka, Noc v opeře a Kobylkáři. Opičárny zůstávají ve stínu těchto filmů. Čtyři hvězdičky, ale trošku slabší.. ()
Je to roztříštěné, nevede to odnikud nikam, ale díky gagům a situační komice je to mimořádně vtipné. ()
Samozřejmě, že v době varietních představení byly tyhle filmy oblíbené - šlo o jednotlivé scénky, fórky, honičky, pitvoření (kam se hrabe Zdeněk Troška). Ostatně i Voskovec s Werichem si pro své filmy právě zde brali mustr. Když jsme poprvé viděl bratry Marxovy ještě na vysoké, také mě bavili. Ty hlášky a slovní hříčky jsou vynikající. Ale když se pak člověk zaměří i na to ostatní, už ne všechny filmy Marxových obstojí. Třeba tenhle. Přece jej nebudu uměle nadhodnocovat jen proto, že je to klasika a bratři Marxovi. Ano, i zde je spousta dobrých hlášek a slovních hříček („děsilo mě“), ale ty tvoří tak deset procent sice krátkého filmu, ale jenž působí díky nedějovosti velmi zdlouhavě. To přehrávané a afektované herectví je také hodně nepříjemné, některá honičková a ksichtící se čísla vyloženě slabá, a jak jsem psal, ani příběh tady nijak silný není (gangster chce zabít milionáře, nejdřív na lodi, pak na ranči). ()
Bratia Marxovci vytvoria na zaoceánskej lodi totálny chaos, vtipy a gagy chŕlia na každom kroku a hoci by divák márne čakal nejaký príbeh, stále je na čo pozerať. Príjemná oddychovka. ()
Harpo je prostě neskutečný. ()
Monkey Business je uvoľnenou a nápaditou komédiou bratov Marxovcov, ktorá strieda gegy z typickou nonšalantnosťou a ponúka to najlepšie čo bratia predviedli. Síce sa ešte nejedná o úplne dokonalý film, ale kupodivu sa mi páčil viacej ako predchádzajúce dva - možno práve preto, že príbeh bol odsunutý na vedľajšiu koľaj a preto mohli bratia predviesť naozaj strhujúce skeče a trefné fóriky, ktoré ma neskonale rozosmialy. Film na rok svojho vzniku ponúka pár vychytávok - scéna s tancom, alebo v skrini, či u holiča - a tieto scény sú vďaka bratom naozaj skvelo zahrané a ich načasovanie dostáva priam tretí rozmer. Naozaj sa mi to páčilo a nesmierne sa teším na ďalší ich filmík. ()
Třetí film bratří Marxů si vystačí snad s ještě méně dějovými prvky než oba předchozí. Čtyři černé pasažéry Groucha, Harpa, Chica a Zeppa odhalí kapitán zaoceánské lodi a strhne se dlouhá a namáhává honička. Bratři mění převleky a úkryty, pracují jako holiči, lékaři nebo tvrdí bodyguardi, na palubě šíří svou typickou anarchii a dokonce se jeden po druhém pokoušejí vystoupit z lodi s pasem Maurice Chevaliera, přičemž nejblíže úspěchu se dostane Harpo. Poté si všichni střihnou své příznačné výstupy (Chico klavír, Harpo harfu, Zeppo milovníka, Groucho-protřelého svůdníka) na slavnostním plese, kde ovšem dojde k únosu dcery bohatého podnikatele-mafiána. K rozhodujícímu souboji Marxů a únosců tak dojde ve staré stodole. Oproti oběma předešlým filmům je film kompaktnější, působí přirozeněji, přestože děje má ještě méně. Ovšem gagy zapadají do celkového rázu filmu a vše tu funguje jako jeden bláznivý celek a ne jako bláznivé gagy zasazené do rámce banálního příběhu. ()
"Vy hulváte !! Mám zavolat kapitána ??" - "Ahaa, takže vás vzrušujou uniformy ?? A jak k tomu přijdeme my všichni ostatní, co jsme vám obětovali svá nejlepší léta ??" ;) ()
První půlka byla vynikající, ale ve druhé jako kdyby najednou došly fóry a zpomalilo se tempo nebo co a už to tam zachraňoval jenom sem tam nějakou perlou Groucho (Hledám jehlu v kupce sena:-)). Navíc opět se ke konci objevily zbytečné hudební čísla jako i v dalších filmech, ale tentokrát aspoň ne přemrštěně dlouhé. ()
Bohužel je děj až příliš nesouvislý a působí dost rušivě. Navíc těch povedených fórků je ve filmu dost málo, převažují ty méně vtipné. 60% ()
Groucho: "Byl jsem tak mazaný, až jsem byl rozmazaný." :-) Gangsterova manželka: "...a teď se vracím do skříně, kde jsou muži jen prázdné svrchníky." Veleslavný bratrský čtyřlístek má opět políčeno na diváckou bránici. Jejich přítulné rošťáctví potápí příslušníky vážnosti. Jejich povedené figury převrací jakoukoliv scénu, pointu situací naruby. ()
Me druhe zklamani s bratry Marxovymi. Nicotny scenar, ztresteny humor a nesympaticke postavy... nic pro me, ostatnim oblibenost tohoto filmu samozrejme neberu. ()
Velmi silné tři, protože příval ať už slovních, nebo situačních vtipů je prostě nekonečný, ale po půl hodině už mi absence scénáře docela vadila. A pokud jsem dal Noci v opeře čtyři, musím tady jít o hvězdičku dolu. Opičárny jsou spíše takovým demem, než filmem, předvádějícím možnosti bratří Marxů. Ale važme si, že se ještě na ně můžeme dívat, protože až nějaká etická sluníčkářská komise, zjistí, jak sexisticky Harpo honí ženy, či pochopí Grouchovy dvojsmysly, poputují filmy bratří Marxů ihned do trezoru. ()
Bžunda asi nebola celú stopáž na tých 5 (Zeppovej fádnej neutralite som nikdy nechápal a Harpove groteskné vsuvky málokedy držia krok so zvyškom osadenstva, a to aj naprek tomu, že na harfu vie hrať brilantne zábavne (to sa mu musí nechať)). Ale tie výroky... Tie bohovsky originálne šteky typu "-Kapitán, v podpalubí máme štyroch čiernych pasažierov. -Ako viete, že sú štyria? - Píšu urážlivé listy... a spievajú Sweet Adeleine. - Aha..." alebo "Počúvajte mladý pán, ak ma chcete zastreliť, tak rýchlo do toho, ale o druhej musím mať vypitý svoj tonik.". Obvykle sa hovorí v takom tom ľútostivom duchu o starých filmoch, že sú celkom FAJN s OHĽADOM NA SVOJU DOBU. Marxovci svojou originalitou, šovinistickou agresiou, či živelnosťou dokazujú presný opak! To práveže moderné šibnuté komédie sú celkom FAJN s OHĽADOM na SVOJU DOBU a v neposlednom rade aj fakt, že za vyše 80 rokov svojej evolúcie nedokážu dať nič, čo by sa aspoň priblížilo. ()
Humor bří Marxů, nakolik jsem ho zatím měl tu čest poznat, to je těžkotonážní, frontální komická palba bez chvilky oddechu, bez kontrastů, bez chaplinovských poetických okamžiků – mění se jen typ gagů, sérii vybroušených slovních hříček vystřídá fyzická groteska a tu hned zase převálcuje scénka postavená třeba na komickém přízvuku, podle toho, na kterého z bratrů právě přišla řada. Opičárnám směju se mocně na mnoha místech, ale v urputnosti, s jakou se na mě všecka ta pečlivě propočtená legrace hrne, až se pod ní příběh rozpadá, shledávám cosi křečovitého, co mi brání bavit se úměrně počtu vtiposekund. Nepřekvapuje mě, že je Woody Allen řadí mezi své nejoblíbenější komedie „založené na výkonu komika“, ale myslím, že i on sám dokázal tuhle disciplínu povznést k vyšším metám. ()
Tahle komedie se bratrům Marxovým hodně povedla. Je vidět, že byla inspirována jejich divadelním představením (statičnost některých scének), což je ovšem nadmíru vyváženo tím, že to mají bratři "ošahané" a přesně vědí, která páčka. Grouchova drzost tady téměř nezná mezí, překvapivě vtipní jsou ale i Harpo a Chico. Jen na Zeppovi je prostě vidět, proč se mu zdálo, že je jako páté kolo u vozu. ()
Bláznivá komedie z 30. let s bratry Marxovými. Čtyři černí pasažéři na zaoceánské lodi, kteří unikají před kapitánem a jeho posádkou. Navíc se zapletou mezi dva gangstry, kteří si chtějí zrovna vyřídit účty. To, co komici vyvádějí je neuvěřitelné. Skvěle k tomu využívají všechny a všechno. Ostatní lidi, věci i samotné prostředí. A samozřejmě také svoji obsáhlou a obrovskou výřečnost, hlavně ve dvou případech, ale třeba takovému Harpo Marxovi, tomu vystačí s přehledem pouhá gesta a mimika. ()
Reklama