Režie:
Vojtěch MašekKamera:
Dušan HusárHrají:
Michal Kern, Emanuel Fellmer, Saša Rašilov nejml., Vojtěch Vodochodský, Martin Pechlát, Vojtěch Vondráček, Tomáš Kobr, Václav Rašilov, Róbert Jakab (více)Obsahy(1)
Film Arvéd vypráví o tom, kam až jsme schopni zajít, abychom dosáhli svého cíle. Jiří Arvéd Smíchovský byl ochoten jít až k hranicím samotného pekla. Život a smrt Jiřího Arvéda Smíchovského jsou dodnes obestřeny mnoha tajemstvími. Za války jako nacistický konfident zachránil před koncentračním táborem Štěpána Plačka. Po válce se jejich role otáčí, Plaček splácí dluh a zařídí, že soud za spolupráci s nacisty nepožaduje pro Arvéda smrt, ale odsuzuje jej pouze na doživotí. Tím však vzájemné služby nekončí. Plaček jako vyšetřovatel státní bezpečnosti využívá Arvéda ke svým cílům, k usvědčování nepohodlných osob. Za jeho služby mu oplácí výhodami prominentního vězně a především Arvédovou největší drogou – vzácnými okultistickými knihami ze zkonfiskovaných knihoven. Arvéd a Plaček rozehrávají šachovou partii. Hra o duši vstupuje do finále. (Cinemart)
(více)Recenze (204)
Film pro náročného diváka. Film, který není úplně jednoduché sledovat. Arvéd je naprosto fascinující. Nejen jako reálná osoba československých dějin (o níž jsem ovšem, stejně jako v případě Mikoláška, neměl až do premiéry filmu ani sebemenší ponětí), ale také jako film. Strhnul mě už od první vteřiny a každá vteřina následující byla extrémně zajímavá. Zvláštně a velmi příjemně podivná, asociace se Spalovačem mrtvol není ani trochu mimo, naopak je velmi trefná. Michal Kern je fantastický, uhrančivý, ještě více fascinující, než film sám a já chci, aby vyhrál úplně všechny ceny, protože to, co tady předvádí je opravdu naprosto neuvěřitelné, něco, na co fakt dlouho nezapomenete. Výborní jsou i Pechlát, Rašilov a Plesl, ale i další. Špičková mysteriózní atmosféra a přesná výprava fakt divácky uhranou. Úžasný debut. Jeden z nejlepších, nejzajímavějších a nejpozoruhodnějších českých filmů posledních let. Až to bude vysílat ČT, moc rád se touhle definicí kafkovského mystéria nechám strhnout znovu. 85 %. ()
Tak jako byl rozporuplný samotný Jiří Arvéd Smíchovský (vysoce vzdělaný a obdivuhodně jazykově vybavený člověk, který se ale neštítil spolupracovat jak za protektorátu s Němci, tak později s komunistickou Státní bezpečností), tak je rozporuplný i celý tento film. Na jednu stranu je zde obstojná mysteriózní atmosféra a hlavně pak vynikající herecké výkony (ať už Michala Kerna v titulní roli nebo i Saši Rašilova v roli komunistického vyšetřovatele Štěpána Pláčka), na druhou stranu je zde ale celková roztříštěnost vyprávění, která brání diváku se toho o Smíchovském mnoho dozvědět. Vlastně tu vůbec nejde o nějaký životopisný film, ale o jakousi "divnověc" či "mindfuck", kdy se buď divák může unášet na vlně jakési halucinogenní nálady, která přináší různé déjà vu (viz asi hlavně to se skříní) a spoustu projevů okultismu, nebo se cítí být naopak totálně zmaten případně i podveden tím, jak ho celou dobu vedou tvůrci za nos a neumožní mu postavě Smíchovského nějak blíže porozumět. Osobně jsem chvíli cítil to první, ale chvíli i to druhé. Byli chvíle, kdy jsem chtěl dát 4 hvězdičky, ale i okamžiky, kdy jsem si říkal, že i dvě hvězdičky jsou skoro moc. Nakonec jsem se rozhodl ty své dojmy nějak zprůměrovat, ale musím říct, že to bylo těžké rozhodování. ()
Není u nás moc filmů tohoto typu, což je logické, protože poptávka není taková, aby se dokázali "uživit". Když pak něco takového vznikne, tak pochopitelně vzbudí rozruch, a Arvéd by si zasloužil, aby ten rozruch kolem něj opravdu byl. Přemýslím, kdy naposledy jsem u domácího filmu viděl takovou vizuální a zvukovou nápaditost. Arvéd v tomto jasně cílí na veškerá domácí ocenění, a naprosto právem. Stejně tak Michal Kern, známý zatím z vedlejších rolí v dlouhodobých seriálech, či reklam, vytahuje herecký výkon, který u nás není moc často k vidění, což je dáno i postavou Arvéda, a tím, jak složitou osobností byl. Arvéd určitě není film, který si dáte k odpolednímu dýchanku, ani na večerní pohodu. Naopak, vyžaduje 100% soustředění, a řekl bych, že na jedno kouknutí se ani nedají pobrat všechny detaily, které film nabízí. O dost jiný pohled na raně komunistická léta na našem území, než jsme zvyklý z jiných filmů... ()
Rozhodně jeden z nejzajímavějších českých filmů, co jsem za dlouhou dobu viděla a nejen tím, že hlavní hrdina je neokoukaná tvář. ()
Tohle nejsou srabácké tři hvězdičky, ale jen přesné vyjádření mého pocitu, že film zůstal někde na půli cesty. Chtěl toho sdělit více než nakonec dokázal. A zvolil formu, která mu v tom měla být nápomocná, jenže mu časem zlámala vaz. Velká škoda! ()
"Tohle už tu bylo. Víte, co je to déjà vu?" ... uuf, ten zvuk. ten zvuk by mohl filmařům závidět každý ASMR youtuber. nejspíše budu považovaná za kulturního barbara, ale mně vyhovují normální, neartový životopisný filmy typu "bohemian rhapsody" - vypráví příběh, který dává smysl a rozbrečí vás. i když.. tohle mě také rozbrečelo. na konci, když si uvědomím, že arvéd byl jen další oběť režimu. byl to génius, možná blázen; nicméně to se již asi nedozvíme, protože ani nevíme, kam se ztratily jeho ostatky. je jasné, že osobnost smíchovského byla velmi rozmanitá a nepochopená. spolupracoval se všemi, ale přece mu ta spolupráce nezachránila život. v té době jste se nezavděčili nikomu, pokud jste byli aspoň trochu jiní. blázen? dáme ho pryč. homosexuál? dáme ho pryč! všechny dáme pryč a zůstanou jen poslušné loutky sloužící vlasti. jsem ráda, že je demokracie, protože já bych poslušná nikdy být nemohla. a ani nikdo jiný. (tedy jestli už dávno těmi loutkami nejste...) ()
Zajímavý artový zážitek. Film má skvělého titulního herce, ale doplácí na nechronologické vyprávění a to, že se fakticky o Smíchovském moc nedozvíte. Jeho posedlost hermetickou literaturou a věděním je zde ale dobře vykreslena. Obávám se, že ten, kdo o jeho životě nic neví, tak mu to i tak film nevysvětlí. Éra udávání za Protektorátu zazní v podstatě jen ve dvou větách jakoby meziřečí... Výborně je též zobrazena jeho egoistická nadřazenost a povyšování se nad ostatními a postupně degradující psychické zdraví i strádání ve vězení. ()
Velký potenciál, téma mimo stream, ale silné. Ovšem špatné zvládnutí, škoda. Nelze chválit kameru, světla ani herce (i když výborný Kern přehrával), když příběh jaksi není příběh, vyprávění se nevypráví, nejde to odnikud nikam a postavy zůstávají tak cizí, že divák je lhostejný tak, jako je čtenář lhostejný ke špatnému románu. Škoda veliká. ()
Nádherné vizuálno, jakož i zvuková stopa. Střípky ze života “malostranského ďábla”, nikoliv klasický životopisný film. Herecké výkony velmi dobré, aura kolem postavy Arvéda perfektní, nicméně k té páté hvězdičce něco chybí, a sám nějak nemůžu přijít na to, co. Vojta Mašek je nicméně génius, jeho komiksy sjíždím už hodně dlouho a film v jeho scénáři i režii - no to je prostě lahůdka. ()
Film spíše založený na skvělé atmosféře než plynoucímu příběhu. Dobrá hudba i vizuál. Scéna se skříní a náckem hodně se zarytým nožem. Věc, která mohla být lepší v kině. Tady jsem se sekl. ()
úchylové na nábytek se při filmu rozsypou.. ()
V psychologických (hlubinných) odstínech, kafkovském bludišti a určitého šílenství v odstínu politického (jiného a přitom stejného) systému moci vidíte Arvéda. Arvéd je vlastně Volha pro intelektuály. Tak či tak je to opravdu nečeské zjevení. Některé obrazy, technická zručnost, atmosféra...to bylo velmi kvalitní. Jako celek to moc nefunguje, ale to asi ani film nechce. Když vydržíte a pocitově uchopíte některé slova a obrazy, tak se vám to bude (ne)líbit a to je dobře. Ten film se nechce líbit...70%. ()
Naprosto promarněný potenciál. Mysteriózní atmosférický horor? Psychologická studie? Dobová výpověď? Všechno z toho a nic zároveň. Arvéd se rozpadl pod mizernou režií a divným scénářem, přitom nápad a občasné scény napovídají, že teze byla skvělá. Třeba první scény vyznívají nápaditě a plnokrevně, ale celý počin se postupně rozpadá a rozpadá. Kern nehraje špatně a v rukách lepšího režiséra by podal ještě lepší výkon. Za mě to úplně na Lva nebylo, ale budiž. Rašilov a Pechlát byli vlastně zajímavější. ()
Jeden z nejzajímavějších, nejnáročnějších a nejznepokojivějších českých filmů posledních let. Velké plus za démonického Michala Kerna. ()
No do psí pochvy, tohle sem neměl dělat. Nejhorší na tom je, že sem si to pustil na novej rok, tak jen doufám, že všecky ostatní filmy budou lepší. Tohle byla hrozná nuda namixovaná s nesnesitelnýmu kecy o kristu a satanovi. Vyšpekrovali to slaboučký herci v čele s Rašilovem. Já sem čekal, že mě film zavede mezi estébáky, nácky atd. Ale tohle mě zavedlo leda tak do prdele :o) ()
Vydrzel jsem jen do pulky. Nevadi mi podivnost filmu, ale ubily me prazdny kecy sislane tim homohlasem. Sry. (p.s.: nejsem homofob, jen tady to pusobilo zbytecne, umele a prehnane) ()
Nebavilo. Ale cením to originální pojetí. Režisér má nepochybně potenciál. Výkon představitele hlavní role mě neohromil. ()
Film jsem zatím neviděl, proto jej bodově nehodnotím, ale četl jsem jeho literární předlohu, totiž román Malostranský ďábel (autor Jan Poláček, Praha 2016). Několik poznámek k literární předloze: Předností knihy je, že se z velké části opírá o historické skutečnosti. Jejím nedostatkem je, že autor tyto skutečností doplnil podle své fantazie. Více bych uvítal seriózní historickou studii. U beletrie navíc hrozí nebezpečí, že naivnější čtenáři zamění autorovy fikce za skutečnost a budou se domnívat, že to tak „doopravdy bylo“. Daleko více bych ocenil, kdyby autor, pokud na to má, vymyslel nějaký příběh vlastní hlavou, místo aby parazitoval na příběhu skutečné osoby. To je ovšem problém žánru životopisné beletrie jako takového. Upozorňuji na některé pasáže, které mě při čtení z různých důvodů poněkud iritovaly. – Strana 144: Začátek formule „Osoba mica...“ je špatně. Správně má být „Osola mica...“ Ono to přepisovače k tomuto překlepu dost svádí. Také když má člověk zapnuté automatické opravy, tak mu to mrcha počítač takto zkoní. – Strana 145 a dále: Popis evokace odpovídá tomu, jak si ji představuje laik. Zvláště mě rozesmála věta: „Kruh obklopily nahrbené postavy pomocných duchů.“ – Strana 179: „Pronesl by zaklínadlo – to nejsilnější ze všech –, to, na které se každý jen trochu zkušený mág obává byť jen pomyslet.“ Existence nějakého „nejsilnějšího zaklínadla“ je mýtem, jemuž věří pouze laikové. Magie je záležitostí vůle a imaginace. Všechno ostatní včetně tzv. zaklínadel má až druhořadý význam. Použité formule sice mají značný vliv (třeba na podobu manifestovaných entit), ale nejsou rozhodujícím faktorem. Lze předpokládat, že Smíchovský tyto elementární skutečnosti na rozdíl od autora znal. – Strana 244: „Kdybych si jen vzpomněl, jak to bylo dál... Kéž bych měl u sebe tu knihu... Je vázaná v kůži. Má prasklý hřbet. Stojí v horní polici až u zdi. Stačí se pro ni natáhnout. Namalovat kolem sebe ochranný kruh. Přečíst zaklínadlo.“ Obdobným mezi laiky rozšířeným mýtem je víra v existenci nějaké extrémně mocné knihy, která obsahuje nějaká zvláště účinná zaklínadla. Kromě toho je nepravděpodobné, že by Smíchovský při své fotografické paměti neznal důležité formule zpaměti. – Strana 278: „Pokoušel jsem se alespoň představit si zažehnuté svíce, pochodně na stěnách. Muže v černých pláštích. Nakuřovadla. Bílý kruh na podlaze.“ Říká se vykuřovadla nebo kuřidla, amatére. Nakuřovadla se používají v lidovém léčitelství. Smíchovský si nechodil do sklepa léčit revma, ale chodil tam vyvolávat démony, při jejichž evokacích je zvykem vykuřovat. – Strana 288. Autor popisuje svoji návštěvu u Smíchovského sestry v roce 1975. Dotyčná mu nabídla, že si může z dochovaného torza knihovny vybrat nějaké knihy. On však při prohlídce knihovny náhle propadl strachu, „utekl jako malý kluk a zmizel bez rozloučení“. Jednoznačně nejsmutnější místo celé knihy. Dostat takovou jedinečnou šanci a takhle to podělat, tomu říkám výkon. – Strana 300 a dále. Autor uvádí, že při své další návštěvě u Smíchovského sestry od ní přece jenom na památku dostal jednu knihu sepsanou ve „staroaramejštině“. Že by v biblické aramejštině? Nebo v aramejštině, kterou je napsaný Talmud? Autor praví, že se jedná o grimoár, a že po řadě pokusů a nezdarů dokáže správně odříkat zapsaný text. Bohužel nesděluje, jestli tomu textu i rozumí. Hlavně však postrádám údaj, o jakou knihu jde. Knihy, byť by i byly napsané aramejsky, totiž mívají nějaký titul a mnohdy i autora. V případě grimoáru ovšem bývá autorovo jméno často fiktivní nebo chybí. Kromě toho naučit se litery kvadrátního písma plus punktační znaménka a přeslabikovat (bez porozumění obsahu) aramejský text je záležitost tak na týden. Že by to autorovi trvalo čtyřicet let? Rovněž v knize, jinak bohatě fotograficky vypravené, postrádám snímek zmiňované knihy, snímek její titulní strany a aspoň stručnou charakteristiku jejího obsahu. Autor, pokud tu knihu opravdu má a není jazykově vybaven, se mohl obrátit třeba na doc. Bedřicha Noska, který napsal mluvnici aramejštiny. Takhle to působí dojmem, že autor mlží. – Seriózní a informativní studii o osobě J. A. Smíchovského lze najít v knize Novodobý český hermetismus od Milana Nakonečného. - - - Dne 19. 12. 2022 konečně shlédnuto na webu a bodově ohodnoceno. Já to tušil, že nestojí za to chodit na tento film do kina a vyhazovat peníze za lístek. () (méně) (více)
Na sledování mě nalákala Wikipedie. A byla to chyba. Až moc art. Až moc hlubokých dialogů. Až moc bez děje a až moc skříní. ()
Možná nejlepší atmosféra v českém filmu posledních let... Minimalismus, pomalé tempo a komorní charakter. Scénáristicky trochu manýra, absence dynamické životopisné šablony i celková náročnost mohou běžného diváka zklamat. Herci zaslouží pochvalu, zejména Michal Kern, který snímek velmi táhne vzhůru. 70 % ()
Reklama