Režie:
Jiří SvobodaScénář:
Miloslav VydraKamera:
Andrej BarlaHudba:
Petr HapkaHrají:
Dita Kaplanová, Evelyna Steimarová, Petr Bosák, Martin Zavadil, Dana Medřická, Emma Černá, Ladislav Frej st., Regina Rázlová, Jan Hartl, Eva Horká (více)Obsahy(1)
Třináctiletá Vendula Brabcová je ve škole považována za zanedbalé a zaostalé dítě. Její matka zcela propadla alkoholu a tak se Vendula nyní musí starat o tři mladší nevlastní sourozence a chodit za matku uklízet už v brzkých ranních hodinách... (oficiální text distributora)
Recenze (97)
No, je to teda temnej film...ale nadprumernej jiste. Evelyna husta... Co mi vadilo byla Hapkova hudba, a uplne podivne strihy (asi jako ze umeni). 4- ()
Nepříjemně drsný masakr dětský dušičky. Moc nechybělo a moje oči navštivily slzy. Sílu příběhu ještě zvýraznila skvělým hereckým výkonem Dita Kaplanová v roli Vendulky a hudba Petra Hapky. Nebýt těch "vzpomínkových" prolínaček nevahál bych s pěti hvězdičkama. Už dlouho se mě nestalo aby mě nějaký film seřezal jak kus slámy. ()
Hodně drsný sociální příběh. Řekl bych, že jeden z těch drsnějších, co jsem zatím v rámci Československé kinematografie viděl. Každopádně uživatel dobytek to shrnul hodně dobře. V tomhle filmu je totiž celá řada nesmyslů, které ale v rámci příběhu jako takového jsem schopný přejít. Proto ty čtyři hvězdičky. Každopádně ta scéna na haranti, jak si hází peníze do forbesu, ta mě fakt rozesmála. ()
Tohle nějak nejsem schopnej brát vážně. Chtěl bych vidět třináctiletý dítě, který se bude chovat takhle strašně zodpovědně a nesobecky. Foter a jeho nová manželka přemlouvaj holku, aby šla bydlet k nim, ale ona prostě řekne, že to nemůže, protože má sourozence a maminka alkoholička by se nezvládla o ně postarat. Když jí foter nabídne, že jí koupí, co bude chtít, tak ona řekne, že pro sebe nic nechce, ale chtěla by peníze pro maminku, aby měla na chlast. Ale poněkud paradoxně peníze od fotra rozdá dětem na pouti. Nakonec se dostane do dětskýho domova a stejně pořád odmítá jít bydlet k fotrovi, protože by to bylo nefér vůči sourozencům. Na místě toho fotra bych jí už řek, ať si teda vylíže prdel... Všichni tady rozdávaj 4-5 hvězdiček a film vychvalujou do nebes, ale mně to prostě přišlo celý naprosto nereálný. Kromě Evelyny Steimarový v roli velice zábavný matky, která chlastá první ligu a po nocích si domu tahá nejrůznější amanty, jsem ve filmu nenašel nic, co by stálo za zmínku. Jo vlastně mě ještě pobavilo, když Ladislav Frej se elegantně zbavil fakanů tim, že jim dal drobný, ať jdou hrát automaty. Takový počátky gamblerství v dobách socialismu :-) ()
Podle mojí maminky nejsmutnější film vůbec. ()
„Co z tebe bude?“ - „Buchta.“ - „Co?!“ - „Buchta. To říká máma.“ Na režisérovi Jiřím Svobodovi mě příjemně překvapuje jedna věc; viděl jsem od něj doposud 4 filmy a každý mi přijde úplně jiný. To, co všechny spojuje, je společný převládající žánr, drama. A také kvalita, se kterou na tom byly také všechny podobně, Dívka s mušlí rozhodně není výjimkou. Na úvod je třeba říct, že film je takřka konstantní depresí. Těch pár záchvěvů něčeho pozitivního vždy velmi rychle zmizí, jako by to bylo něco nepatřičného. Snové (a tolik vypovídající) Venduliny představy spolu s výbornou Hapkovou hudbou tomu jen napomáhají. Stejně jako herecké výkony většiny zúčastněných. S Vendulinou matkou snad ani nejde soucítit, jen jí opovrhovat, s dcerou je to už kapánek těžší. Na jednu stranu ji člověk upřímně lituje a chápe, na druhou kroutí hlavou nad tou umíněností a možná krásnou, ale zcela naivní, sebezničující představou. A pak přijde konec a člověk si jen posteskne nad tím, že tuší, jak by to asi pokračovalo dál. Hodnotím slušnými 4*. ()
Podle literární předlohy Jaromíry Kolárové, vynikající české spisovatelky. Silný příběh, dobře napsaný, film dobře natočený. Viděla jsem v době premiéry, tedy spíš z pohledu dítěte a zapůsobilo to na mne velice silně stejně jako po letech. ()
Na svoju dobu silný príbeh o matke - alkoholičke dáva hneď otázku - ako je možné, že silný socialistický systém "splodil" i takú osobnosť, ktorá nezapadá do škatuliek komunistickej strany ... Celkový dojem trošku kazia niektoré prehrávané výkony hercov. Avšak Vendula Brabcová to zahral na jednotku ! ()
"Já za to nemúžu, že jsem taková!.." To už fakt neviem, kto iný by za to mohol, keď sa matka štyroch detí fláka ožratá po nociach s cudzími chlapmi...Smutná dráma, ktorá by sa mala vysielať po 20.00 sa na obrazovkách ČT objavila o 14.00. Trochu divné. Neviem, či to venované podobným troskám, ktoré dospávajú a odfukujú alkoholické výpary alebo deťom, ktoré to ešte nezaujíma, ale ja som rád, že som ho videl. P. Hapka dodal tradične kvalitný hudobný doprovod a ešte viac tak vyzdvihol kvality malej rodinnej drámy o alkoholičke, šľapke a jej deťoch, ktoré majú viac rozumu ako ona. Takýchto smutných príbehov sa v reálnom živote odohrávajú tisíce a je dôležité občas o tom niečo natočiť a pokúsiť sa tomuto v živote vyhnúť. 80%. ()
Výborné psychologické drama, knižní předlohu se podařilo převést se spoustou detailů a v solidním hereckém podání - skutečně působivý, dojemný, silný příběh. Ve své době (kdy se přece všichni měli dobře;-)) mi ta morální ubohost, to bídné, špinavé prostředí dna společnosti připadalo neskutečné. Dnes už je bohužel taková realita běžná: věčně zchlastané socky zanedbávající a týrající své děti nikoho nešokují. Ale tohle téma patří jinam, film mě kdysi vzal za srdce a jistě by to dokázal i v cynické současnosti. 80% ()
Smutný příběh o dívce Vendule, která se snaží udržet při životě zcela nefunkční rodinu. Nahrazuje svým nevlastním bratrům matku, která se utápí v alkoholové bažině a není schopná plnit své základní povinnosti. Vendula obětuje své vlastní dětství, aby ty poslední zbytky zachránila svým sourozencům. Ačkoli natočený za hluboké normalizace, film přesvědčivě popisuje psychologii lidí, která je do značné míry nezávislá na společenském uspořádání. Alkoholici tady byli před třiceti lety, jsou tady i dnes (ze stejných důvodů). A terorizují své okolí stejně - a mají stejné výmluvy, stejně házejí špínu na druhé, sami se cítí ukřivděně a čistí jako lilie. Nezastírám, že nesnáším alkohol v jakékoli míře... Propůjčuje lidem prchavý a klamný pocit bezstarostnosti, zapomnění, volnosti a často také vstupenku k bestialitě, která v těch nejhorších případech vede k týrání dětí, jež se falešně vydává za výchovnou metodu... Dívka s mušlí je povedenou anatomií mezilidských vztahů, které jsou běžnější, než by bylo zdrávo. Také díky přesvědčivým výkonům většiny herců... ()
Snímek o životě. ()
Čekal jsem další filmeček ze začátku osmdesátek u kterého se budu pochechtávat. Ty filmy jsou totiž někdy legrační už jen tím svým prostředím a módou těch let. Že nekoukám na tuctovou věc jsem docela rychle pochopil, když jsem viděl těžký boj třináctileté Venduly s tvrdým osudem. A vůbec jsme se nesmál ! Věřím, že takových Vendul co musely dospět aniž by si řádně prožily dětství kvůli alkoholismu rodičů je mezi námi nespočet. Tohle rozhodně není jen své době poplatný film. Dita Kaplanová (Vendula) mne zaujala už ve snímku Čekání na déšť a tady svoji roli opět zahrála s přehledem. Je to velmi depresívní film a smutný. Do toho Hapkova hudba a prostředí dětského domova na jakémsi barokním zámečku, podzim... Pokud se chcete dostat do sklíčené nálady, neváhejte - tohle je opravdu psychologické drama se vším všudy... Domnívám se, že tento film je tu výrazně podhodnocený. * * * * ()
Hodně smutné, hodně dobré. Mělo by být známější. ()
Rozvrátené rodiny to za socializmu nemali veru ľahké (ale to ani teraz). A zachovať si ľudskú tvár v tom ťažkom sociálnom marazme vyžadovalo nadľudský výkon, za čo si Vendula zaslúži potlesk. Dnes už sa takéto niečo nevidí, že by súrodenec nemyslel iba na seba, to je v týchto časoch už žáner scifi. Zároveň oceňujem veľký emotívny náboj, ktorý sa smerom ku koncu rapídne zvyšoval... až do... no pri niektorých scénach mi trhalo srdce. A skvelá Hapkova hudba tieto pocity ešte znásobovala. Nuž, niektoré ženy by sa nemali stať matkami, to je známa vec. Je to neskutočná smola, keď sa dieťa narodí práve takejto žene, zažil som na vlastnej koži. Smutné, veľmi smutné... majstrovský kúsok, pre mňa určite. ()
Příběh jak vystřižený z pořadu Pošta pro Tebe. Na někoho, kdo zažil podobnou situaci, ať už přímo v dětském domově, nebo v rozvrácené rodinně, musí film působit ještě silněji. Ať už v pozitivním, nebo negativním smyslu. Naprosto reálný obraz řešení sociálních problému v rodinně v 80tých letech. Lhostejnost a nezodpovědnost se zde prolíná s pravým opakem, ovšem bez jakýchkoli reálných možností. Velmi silná a autentická atmosféra. ()
Naši českí bratia to v žánri detského filmu vždy vedeli, i keď tu už máme predsa len vyspelejšie dieťa. Prvá polovica je socialistická depka ako vyšitá, u našich južných susedov ju nazývali gulášovým socializmom, polovica druhá je skôr melancholická, čo podtrhuje aj Hapkova hudba a záver pripomína magický realizmus. Pre mladších divákov bude Dívka s mušlí len ťažko stráviteľný pohľad do doby, do ktorej by sa rozhodne podľa vizuálu snímky nechceli prepadnúť a pre tých starších aj istým spôsobom nostalgická spomienka na vlastné detstvo. Ale vo väčšine prípadov šťastnejšie než to Vendulino. ()
Dívka s mušlí patrí k filmom, u ktorých je veľmi ťažké udržať uveriteľnosť a proporcie. Uznávam, že vynútená starostlivosť o troch mladších nevlastných súrodencov spôsobí rýchlejšie dospievanie a rozvoj potrebných znalostí na úkor tých detských, ale Vendulkina mánia nedeliteľnej rodiny mi pripadala nevierohodná. Takže z celého filmu ma zaujala najmä doba jeho nakrútenia vo vzťahu k jeho depresívnemu vyzneniu a veľmi dobré stvárnenie matky - alkoholičky Evelynou Steimarovou. ()
,,Všichni máme své představy o životě, o lidech... a pak prostě zjistíme, že jsou to jenom představy." Dívka s mušlí, trpělivá a odvážná Vendulka, prokazuje svoje velké schopnosti jinde, než ve známkách školního vysvědčení. Statečně ve společnosti tří brášků obstává v boji s nebezpečím ze strany věčně opilé matky a s láskou pečuje o své sourozence. Další boj této cituplné duše o společný život celé rodiny však zůstává v obklopení zákonů a přísných sociálních institucí už předem prohraný... Dita Kaplanová patřila k nadějným dětským herečkám, podala velice civilní výkon a vyžarovala z ní po celý čas drobná jiskra. Režisér Svoboda zde nezapře inspiraci filmy Karla Kachyni, když v některých scénách odlehčuje drsný sociální příběh až poetickou atmosférou. Nutno dodat, že velice úspěšně, film na mne velice zapůsobil smutným nadčasovým příběhem, vyvolal ve mne chvílemi silné dojetí, ale netlačil při tom na pílu. Z filmu jako celku dýchá i navzdory krutému příběhu jistá krása, něco, co současným sociálním dramatům v našich končinách obvykle chybí. Po druhém zhlédnutí přidávám pátou hvězdičku. 85% ()
Cesta do hlubin kurví duše. Evelyna Steimarová se pro role padlých žen asi narodila a z její do sebe zahleděné krkavčí matky šel mráz. Hutné a smutné psychologické drama o dysfunkční rodině vlastně ničím nezahřeje. Ostré hrany beznaděje obrušuje jen funkční systém náhradní péče o děti, což před rokem 1989 rozhodně nebyla taková idyla, ale v podobném filmovém lisu na city jsem tohle sociální sci-fi vlastně vítal. Dětští herci pak vlastně nepříjemně autentičtí (toho bych se dnes nedočkal) a Dita Kaplanová ještě o stupínek lepší než s Kachyňou v dešti. Čtyři děti a páté zatím na cestě... ()
Reklama