Režie:
Bertrand TavernierKamera:
Pierre-William GlennHudba:
Philippe SardeHrají:
Philippe Noiret, Isabelle Huppert, Jean-Pierre Marielle, Stéphane Audran, Eddy Mitchell, Irène Skobline, Guy Marchand, Michel Beaune, Mamadou Dioumé (více)Obsahy(2)
Ve Francii by pravděpodobně Lucien Cordier žil poklidným životem policisty s nějakou hodností a radoval se ze života. Kolonialismus, který převrací hodnoty zcela naruby, horké africké slunce a opovržení, které vůči Lucienovi neskrývají jak jeho nejbližší, tak nadřízení. Dokonce i ti bílí „vlivní“ mu dávají najevo, že jako náčelník policie nemá nic vidět ani slyšet, zkrátka nemá překážet. Tenhle zničující koktejl vykoná své. V jednu chvíli se Lucien ptá sám sebe: „Kde je dobro? Kde je zlo? Člověk už nic neví. Tady to k ničemu není. Tak to zarezne, bude to tím podnebím.“ A začne si pomalu vyřizovat účty... Jak už to u Taverniera bývá s výrazným hereckým obsazením, Philippe Noiret, obklopen dalšími francouzskými hvězdami, naprosto exceluje. Česká verze v čele s Miroslavem Donutilem nezůstává originálu nic dlužna. (Česká televize)
(více)Recenze (37)
ocenenia : Oscar 1983 - Nominácia na najlepší zahraničný film ()
Oscar 1 nominace: Cizojazyčný film ()
"Konec konců jsem už tak dlouho mrtvý." Říká sám Lucien a celá jeho čistka odpadů tuto jedinou větu bezchybně naplňuje. Philippe Noiret a Isabelle Huppert jsou ve své nejlepší formě. Zvláštní, svojský film, kde bych uvítala kratší stopáž, ale možná, že pak by tolik nevynikla ta vyprahlost, či vyhořelost duše a srdce, kde začíná zapomnění v činění rozdílu mezi dobrem a zlem. To je ten bod zlomu, kde říká Lucien : "Víš, občas něco udělám a ani nevím proč". ()
Umístěním příběhu do západoafrické francouzské koloniální državy v předvečer 2. světové války a především zvláštní, zvrácenou filozofií Luciena Cordiera coby hlavního hrdiny v pozici policisty, který se rozhodl přizpůsobit zákony a etiku vlastním potřebám, se mohla Čistka zařadit mezi tak zásadní snímky, jako je Taxikář nebo Klub rváčů. Nestalo se tak proto, že Bertranda Taverniera ani při nejlepší vůli není možné považovat za režisérské eso, které by dokázalo vtisknout příběhu pocit výjimečnosti a vytvořit atmosféru. Všechny jeho snímky s jedinou výjimkou, která ovšem nesouvisela s režií, jsem zatím ocenil třemi hvězdičkami a Čistka nebude výjimkou. Je to spíš zajímavý než opravdu dobrý snímek a ani přítomnost Noireta nebo Isabelle Huppert mě nepřinutí jít výš. Celkový dojem: 65 %. ()
Poměrně zajímavá podívaná z koloniální Afriky, která si po celou dobu nedokáže rozmyslet, zda chce být psychologickým dramatem s krimi zápletkou, či spíše zvrhlou černou komedií. To bych tvůrcům i odpustil, ovšem v druhé půli výrazně spadne řemen a závěr de facto vyšumí. Jinak Philippe Noiret hraje výborně, Isabelle Huppert jakbysmet (ta je navíc velmi sexy a dokonce se celá odhalí), ale tentokrát to na víc, než 60% nestačí. ()
Inšpiratívny film. Rozhodne to nie je len štúdia slabocha, ktorý sa jedného dňa rozhodol vysporiadať so všetkým, čo ho štve, ponižuje a otravuje. Na to je Tavernier v tomto prípade oveľa prefíkanejší. Stačí sa len započúvať do jednotlivých viet v dialógoch. Ako to bolo myslené? Skôr šlo o snahu preformátovať si život, v momente, kedy to ešte ide. S využitím možností, ktoré sa ponúkajú. Samozrejme, nechýbajú kontroverzné akty, avšak pri takomto radikálnom kroku pri rúbaní hory nelietajú len triesky, ale aj chránené stromy. Čo, samozrejme, hrdinovi nejaké sympatie nepridá. Skôr ako o jednoznačnej negativite postáv, ma napadá nejednoznačnosť. A to je fajn. Po dlhej dobe dielo, na ktoré som si spomenul aj dávnejšie od času, kedy som ho videl. Mimochodom skvostný je už ten oblúk od úvodnej pomoci malým černoškom kdesi v buši až po záverečné pohrávanie sa s odstreľovaním náhodne vybraných dietok v tej istej buši. Kam až vedie vedomie realizovanej moci a uskutočnenia zamýšľaných skutkov? Pretože nepochybujem, že Lucien v podaní skvelého Philippa Noireta mal všetko, čo nasledovalo v hlave popremýšľané už v úvodnom obetavom pripaľovaní ohníčka dietkam. ()
Vstoupí v do života. Zdánlivý otloukánek, kterému nestojí nic za zvednutí hlasů .. Nechává pachuť jako po levném víně. Nemohla jsem přijít na žádný speciální důvod, proč bych měla být z filmu nadšená, ale ani co bych mu mohla vytknout. ()
Zvláštní, své, zkrátka "tavernierovské". Tavernier s Noiretem si báječně lidsky rozuměli a dokonce i filosofsky s náhledem na život a jejich společné umění.!! "Víš, proč si psi očuchávají pořád zadky.? Je to tím, že kdysi, když ještě vládli na Zemi, jejich vůdce vyhlásil, že všichni své zadky budou nechávat za dveřmi svých příbytků, což udělali, ale přišlo velké tornádo a fuuu, všechny zadky pomíchalo a proto dodnes každý pes hledá svůj vlastní zadek.!" :-))) ()
Je něco nesympatického na tomto filmu, například bych ocenila poněkud statičtější kameru (záběry na tančící pár snímané v dvojnásobně rychlejším rytmu mi nedělaly dobře), hlavně možná postrádám alespoň jednu sympatickou postavu. Já vím, v životě také není nic černobílého, ale jelikož je film povětšinou fikce, doufáme, že v něm bude minimálně jeden kladný hrdina. A tady zkrátka a dobře nebyl. ()
Ako hovorí klasik: "Vrazi jsou prý velice zdraví lidé". Čistka nám ukazuje, že niečo na tom bude, ale predsa len do istej miery. Na to, že sa film celý odohráva v slnečnej a horúcej Afrike, mohol mať predsa len trochu hutnejšiu atmosféru, dôraz je však kladený na prepracovanú psychológiu postáv. Tá hlavná patrí k tým najlepším, aké kedy Noiret stvárnil. Častokrát hral ňoumu, ale väčšinou ňoumu roztomilého, teraz je z neho ňouma výsostne nebezpečný, istým spôsobom však sympatický a stále roztomilý. Vzhľad ale tentokrát klame. Málokedy vidíte na obrazovke/plátne hlavného (anti)hrdinu s takýmito zvláštnymi motiváciami. Implicitné posolstvo by mohlo spočívať v tom, že postarší biely Európan by nemal dlho vystavovať svoju hlavu silnému africkému slnku, Noiretovi nepomohol pred zošalením ani klobúk... ()
„Lepší je slepec, který čůra z okna, než vtipálek, kterýmu namluvili, že je na záchode,” a zrovna toto je jedna z mnohých, naprosto trefných, cynických replík, ktorú mimochodom predniesol ústredný protagonista v podaní Luciena Cordiera, akéhosi mimoriadne flegmatického šéfa miestnej polície, snáď ešte oveľa mäkšieho, než je sám mäkkýš, a práve preto sa mu môžu spočiatku takmer všetci drzí obyvatelia, rovno vysrať na hlavu, pardon za trochu explicitnejší výraz, zároveň situovaného i do malého mestečka vo francúzskej západnej Afrike v roku 1938, obaleného do obzvlášť drsného, „čierneho humoru” zo strany ďalších, nesympatických postáv, nad ktorými pomerne častejšie normálne ostával rozum stáť, skrátka, v tomto prípade sa nejednalo o nič iné, než iba o vskutku dosť bezcitne-autentický počin pod hlavičkou Bertranda Taverniera s Philippeom Noiretom v titulnej úlohe, ktorý počas tohto (ne)predvídateľného diania, prešiel neuveriteľnou hereckou premenou, v podstate až teraz som sa konečne presvedčil o tom, čoho všetkého je tento herec vlastne schopným predviesť vo svojom bohatom hereckom repertoári, keď sa mu následne dostáva taká vzácna príležitosť, tak sa to nielenže nemusí pozdávať jeho zapáleným fanúšikom, ale ani úplne bežným filmovým konzumentom, ktorí popritom dejovom vyčíňaní, zrazu ostanú civieť na obrazovku, ako nejaké, „vyorané myši”, pričom váš milý recenzent, sa tým pádom zaraďuje niekde na rázcestie, nakoľko zrejme ani nemal dostatočnú predstavu o tom, čo sa totižto v tomto protagonistovi všetko skrýva, čo neustále len objavuje..., i keď sa už predsa mohol o tom nedávno presvedčiť v legendárnej, Starej puške, kde disponoval absolútnou hereckou kreáciou, no oproti tomuto príbehu, nedostal poriadnu možnosť rozvinúť svoj charakter, aj keď sa síce z pôvodného, „fackovacieho panáka”, postupne otočil o dobrých 360°, no po scenáristickej stránke som mal zas pocit, že trpel určitou statickosťou, ktorá sa bohužiaľ preniesla i na mňa, ako diváka, pritom sa v tomto dianí furt kamsi odkláňal, za to ale ja som bol zväčša iba statickým, ak som sa niekedy v kresle aspoň raz nepomrvil, tak som sa jednoznačne viackrát chytal za čelo, čo mi to ten nepodarený režisér, zase odprezentoval za víziu, ktorá nakoniec ani nie je vôbec ďaleko vzdialenou od pravdy, čiže nám ľuďom nastavuje zrkadlo? ()
Zvláštní film stavící diváka do ještě zvláštnější pozice - nedokáže totiž hlavní postavě (Noiret) fandit, ale ani j zcela zatratit. Začátek jak z jiného světa, Lucien jako otloukánek a místní šašek, jemuž se jako řediteli policie smějí snad i děti. Divák dumá, jestli hlavní postava není retardovaná. Pak se to všechno šmahem změní, a užaslý divák pozoruje Lucienovu proměnu. Ten je náhled nad věcí a docela dobře si všechny zbylé figurky na šachovnici dává. Zaujme krásná a svlečená Isabelle, kromě Donutila se mi ale moc nelíbil nový dabing z dílny ČT. ()
Tak toto mě oslovilo, příjemně pomalé tempo filmu a pomalá psychologická proměna Luciena Cordiera od slabocha k nebezpečnému vykonavateli, který vezme spravedlnost do vlastních rukou. K tomu excelentní Noiret, paráda! ()
Temný existenciální misantropický snímek; ale také trochu sardonicky vtipný. Jedna z nejlepších rolí Noireta. Produkce: Les Films de la Tour ()
Filmový příběh nerozhodného a třeskutě líného policisty Luciena Cordiera mě nechal zcela chladnou a ani jeho zdlouhavé odhodlávání se k čistce mě neoslovilo, třetí hvězdu přihazuji hereckému ansámblu, neb ten se snažil zachránit, co šlo, zejména tedy Philippe Noiret a Isabelle Huppert byli výborní.. ()
Lucien Cordier mi zpočátku připadal jako pěkný ňouma a bábovka. Pak začal vraždit a já tomu nějak nedokázal uvěřit. Pak jsem si ale uvědomil tu jeho dvojí hru a začal se fakt dobře bavit. Některé situace byly az tragikomicke. Noiret s Huppertovou byli skvělí. Možná by bylo fajn kdyby celý film nebyl tak podivně znepokojující, mělo by se komu fandit a některé střihy nebyly tak divné. Na druhou stranu je (i díky těmto věcem) takový zvláštně svůj, neotřelý, zajímavý. ()
Ponudnělý lehce filosofický a lehce ironický snímek. 1) Atmosféra konce světa někde v africké poušti je vystižena docela trefně._____ 2) Přerod policisty z hlupáčka - otloukánka do nemilosrdného mstitele byl rychlý a nepřesvědčivý._____ 3) Zaujal mě pes s pěšinkou na hřbetě, aby si každý z rozhádaných manželů mohl hladit svou polovici._____ 4) No, alespoň jsem se dozvěděl, proč se psi očuchávají zezadu. Že nejsem škrob, podělím se s vámi o toto poznání. V době, kdy psi vládli světu, měli jednou kongres, aby určili nové zákony. Šéfpes tehdy pravil: Vzhledem k mizerné hygieně zde na místě navrhuji, aby každý účastník odložil svůj zadek u vchodu. A tak se i stalo. Ovšem, co čert nechtěl, přišlo tornádo a všechny prdele pomíchalo. Nikdo pak nepoznal, komu která patří. Od té doby si psi očuchávají zadky. ()
Dle mého názoru jedna z nejlepších rolí Philippe Noireta co jsem viděl. ()
No mne Noiret nesedi do roly noumu a sralbotky. U mna to bol vzdy chlap, hodne nevyzpytatelny a nepredvidatelny- napokon to aj dobre prejavil v drsnej komedii Prohnili. Policajny komisar v podani Noireta vsak ma tuna drsny zivot - opovrhuju nim podriadeni, nadriadeni a veruze i rodina. Noiret sa sere tam kam nepatri a dotycni mu to davaju pattricne zozrati a ked strci rypak tam kam netreba, tak mu kus z rypaku proste a sproste odrezu. Vyborny film na temu : kto reprezentuje dobro, kto reprezentuje zlo ? Tuto otazku som si kladol uz u dalsieho Noiretovho filmu Soudce a Vrah, tam som pochopil, ze z Michela Galabru sla hroza a ten herec bol tam ako cire zlo. Ono aj v realnom zivote - hranice medzi dobrom a zlom su neurcite, nejasne a dobro/zlo casto ani nie su protipoly, ze jo, staci maly krok a clovek je na opacnej strane barikady - ako tuna Noiret : 88 % ()
Film, s ktorým som dlho bojoval v rovine "páči-nepáči". Noirový námet v maximálne ne-noirovom prostredí, samé nesympatické postavy s chorými vzťahmi a často absurdným chovaním. Vývoj antihrdinu veľmi zaujímavý, ale tej nepríjemnej pachute sa neviem zbaviť. ()
Reklama