Režie:
Uberto PasoliniScénář:
Uberto PasoliniKamera:
Marius PanduruHudba:
Andrew Simon McAllisterHrají:
James Norton, Daniel Lamont, Eileen O'Higgins, Valene Kane, Keith McErlean, Siobhan McSweeney, Niamh McGrady, Nigel O'Neill, Roisin Gallagher, Caolan ByrneObsahy(2)
John má 35 rokov, živí sa ako umývač okien a celý svoj súčasný život zasvätil starostlivosti o štvorročného syna Michaela, ktorého matka ho opustila krátko po jeho narodení. Keď sa dozvie, že mu ostáva len niekoľko mesiacov života, snaží sa urobiť všetok pre to, aby mu našiel novú, dokonalú rodinu a zároveň ho čo najviac ochránil pred závažnosťou situácie. (RTVS)
(více)Recenze (38)
Tak "Nowhere Special" je ukážkový príklad drámy, ako sa majú správne točiť filmy. V jadre ponúka jednoduchý a úprimný príbeh, nepotrebuje tlačiť na city, nepotrebuje všetko vysoko komentovať a vysvetľovať a necháva diváka často pochopiť dôležité veci len z toho, čo sa nám odohráva priamo pred očami. Je tu veľké množstvo scénok, ktoré mi ostanú z tohto filmu v pamäti. Najmä asi časť, keď dá Michael Johnovi sviečku pri tvorbe narodeninovej torty. V tej scénke bolo spracované úplne všetko. No v tomto filme je ich oveľa viac. Čo na filme oceňujem najviac? James Norton podal absolútne excelentný herecký výkon, no najmä všetky scénky medzi ním Danielom Lamontom pôsobia veľmi úprimne. Nemal som ani na sekundu problém uveriť, že sledujem príbeh skutočného otca a skutočného syna. Ich vzťah je to, čo robí tento film skvelým. Ich dialógy ho takisto robia skvelým. Je úžasné sledovať ako si John uvedomuje, že niektoré veci musí povedať nahlas a svojmu synovi správne vysvetliť. Pretože je to veľmi dôležité. Záver filmu? Jeden z mojich najobľúbenejších za celý rok. Úprimne som dúfal, že to k tomu dospeje a som vďačný, že to tak bolo. Pretože tak by som sa asi rozhodol aj ja. Neviem vôbec čo mám tomuto filmu vytknúť. Je v ňom obsiahnuté absolútne všetko. A tie emócie nie sú násilím ťahané skrz uplakané scénky alebo dojímavú hudbu. Film ich necháva úprimne vyznieť a vďaka tomu aj my môžeme byť úprimne dojatí. Tak by to malo v drámach byť. Hodnotím ako jeden z osobných filmových highlightov roka. Hodnotenie: A+ ()
„TOHLE JE NEJVĚTŠÍ ROZHODNUTÍ MÝHO ŽIVOTA“… Proč koukat na film, u kterýho předem víte, že skončí špatně…? Možná proto,že John je celkem sympaťák a jeho starostlivost je … prostě stojí za zfilmování. Navíc se to nesekne na nějakým „mrtvým“ bodě, kde by byla nuda nebo z vás ždímali emoce za každou cenu. Prostě jen sledujete tátu, kterej dělá pro svýho syna to nejlepší. Blbě řečeno – ale je to milej příběh, páč tady nikdo nedělá nic špatně. A možná rozjedete tipovací soutěž, kdo že to nakonec vyhraje… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jedu jen kusy podle skutečnosti. 2.) Zařizuju paměťovou schránku. /// Thx za titule „saturn_sk“. PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
„Co byste chtěl, aby se o vás váš syn v budoucnu dozvěděl? Aby si to pamatoval? Co byste chtěl, aby vaše nová rodina…?“ - „Jsem myč oken.“ A John, dělá vše proto, aby synovi zajistil co nejlepší možnou budoucnost…Pasolini mě zaujal už Zátiším, které mě emocionálně sejmulo. A podobně jako v o 7 let starším snímku tvůrce režíruje velmi úsporně, ale věcně. Znovu mnohdy nechává promlouvat pohledy postav místo jejich slov. A v tom tkví jeho síla, je málomluvný, ale přitom tolik říkající. Niterný, citlivě natočený, ovšem navzdory tématu nesklouzává k citovému vydírání. Johnovi ubývá sil, času, ale to nejtěžší ho teprve čeká. Jenže jak synovi vysvětlit, že ho matka navždy opustila a vy brzo zemřete, když vám na narozeninový dort podává svíčku symbolizující další rok života, který však už nepřijde? Koho si John vybere z možných zájemců je sice divákovi už nějakou dobu jasné, ale myslím, že u většiny publika proběhne tichý souhlas. Zátiší sice řadím o stupínek výš, ale to Nikam zvlášť nijak nedegraduje a pěkné 4* má u mě jisté. ()
Úprimne, tieto malé depresívne európske nezávislé filmíky "so života" je kategória, ktorá ma míňa kilometrovými oblúkmi. Fakt to nie je môj cup of tea, čo je ale úplne irelevantné. Je to citlivé, smutné a on point (hlavne herecky, obaja). No a keďže mám syna v rovnakom veku ako Michael, tak to rezalo do živého a na konci som mal hrdlo stiahnuté jak chudera. 80% ()
Tu jedno oko nezostane suché. Je to krásny film, citlivo natočený. Na konci každý pochopí, že zámerom nebolo citovo vyždímať diváka a to sa mi na ňom páčilo. Je to film o chlapíkovi, ktorý sa stará (a vychováva) sám svojho synka a chce preňho len to najlepšie. Záver vynikajúci. Presne, ako som si želal. 80% ()
Bratia Dardenneovci alebo Ken Loach by na vec išli inak a nakrútili by sociálnu drámu kritizujúcu neschopnosť úradov pri snahe o adopciu, alebo niečo podobné, a bezpochyby by to urobili kvalitne. Umberto Pasolini je ale trochu odlišný režisér a scenárista a snaží sa od sociálnych tém spätých so systémom upriamiť pozornosť viac na vzťahy, ktoré by sa vzhľadom na situáciu vyvíjali v podstate všade a kedykoľvek rovnako. Michael je jeden z najroztomilejších synčekov filmového plátna a o Johnovi to isté platí v úlohe otca. Je podobný a zároveň odlišný od hrdinu Zátišia a aj porovnávanie s týmto výborným Pasoliniho filmom ponúka potešenie zo síce smutného, ale inak melancholického feel good diela. ()
Trochu mě zarazil titulek, že je film inspirován skutečnou událostí. To si jako scenáristé nedokáží vymyslet ani takovýto příběh? Severoirský otec bez perspektivy a na předčasném konci života je v podání Jamese Nortona k politování, ale ještě důležitější byl casting jeho filmového synka. Protože když tahle dvojice spolu funguje, tak funguje i zbytek filmu. Možná jen hudba podle mne občas zbytečně tlačila na pilu. ()
Nezávideniahodná situácia a v nej John a jeho malý Michael .. a pár dobrých ľudí navôkol. Smutný príbeh, ktorý napísal sám život a Uberto ho vyrozprával naozaj s citom. Páčilo sa mi, že sa film nikam neponáhľa, tiež herecké výkony a jemný hudobný podmaz. ()
Veľmi pekný príbeh, pritom o ničom peknom nemôže byť ani reči. Ale to puto bolo stvárnené excelentne. Herecky z oboch strán hlavných postáv absolútne uveriteľný vzťah otca a syna. Príbeh, ktorý sa dotkne, pritom netlačí na potoky sĺz, brilantná dojímavosť, ktorá neťahá diváka ku dnu. A hoci film smeruje k nevyhnutnému negatívnemu finále, v podstate sa podarilo zanechať aspoň pre jednu postavu optimistický dojem, ktorý tú trpkosť otupuje. ()
Lovre story mezi otcem a synem, kteří nemají šanci překonat tragickou situaci. Příběh je přehledný, budete potřebovat do ruky sadu kapesníčků. Je to přesně odpozorováno a velmi smutné. James Norton je stejně okouzlující jako působivý. Je zde něco klidného, hlubokého a povznášejícího. ()
Nápad dobrej, zpracování pro mne trochu schematicka nuda. Někdy asi tak po půlce už mne to nebavilo vůbec a vypnul jsem to s tím, ze konec je stejně jasnej (což dle místních komentářů byl správný předpoklad). ()
Silné téma, slabé zpracování. 1) Film má dvě velké přednosti: silné téma a 35letého sympaťáka Jamese Nortona._____ 2) Snímek předestřel situaci a pak jen sledujeme, jak se onen okamžik přímočaře blíží. Téma bez výrazného děje a pointy mi přijde vhodné spíš pro čtyřicetiminutovou povídku._____ 3) U některých komentátorů mám pocit, že se vyjadřují spíš k situaci jako takové, než k jejímu filmovému uchopení. ()
Pre mňa, ako pre otca približne rovnako malého caparta bolo to sledovanie asi ako si nechať priťahovať hrudník vo zveráku pomaly otáčku za otáčkou. Ak ste rodič, tak proste tu nie je otázkou, ze či vás to prevalcuje, ale proste len kedy to tú prvú slzu z vás konečne vymačkne. Pomalé, trýznivé a pritom tak nevtieravo podané, že snáď ani v jednej scéne som nemal pocit, že už sa v tom režisér rochní príliš. Všetko tak nejak nenásilne autenticky plynie a smeruje k tomu nevyhnutnému, čo je odhalené hneď na začiatku a proste neúprosne si tým prejdete tiež spolu s hlavným hrdinom. Lebo málovravný a hĺbavý James Norton je s tou minimalistickou mimikou doslova priesvitný a čítať mu myšlienky ide so štipkou empatie pri každej jednej scéne úplne samo... Pri každom tom jednom zdanlivo banálnom momente z běžného života. Ale komu sú takéto zdanlivo bežné momenty trochu povedomé z vlastneho života, tak bude v koži hlavného hrdinu trpieť s ním ako zviera, lebo ten údel je proste nočná mora každého rodiča. Koniec je úplne fenomenálne vymyslený a ta zamrznuta posledna sekunda filmu sa proste vryje do pamati a človek má pri nej pocit, že v tom poslednom zábere proste bolo všetko, čo bolo treba povedať a zase len ocení decentnú réžiu a to, že nemal režisér potrebu viac tlačiť na pilu. ()
(Do)jemný, přitom čirý a čistý film, jednoduchý co do tématu, o to však obtížnější co do zpracování. Nabízí se tu sice určité srovnání se Svěrákovým Koljou, ale dotoho bych se nechtěl pouštět a kazit tím iluze jiné části publika. Sarkastikova recenze (zvláště její druhá polovina) je příhodná k převzetí - a tak jsem z toho vycouval, aniž bych co řekl. Zdá se mi totiž, že zde není mnoho co říct - nothing special. Sigmund Freud řekl (nevím kde a proto parafráze), že v našem nevědomí není idea vlastní smrti obsažena. Proto se k vlastním dětem nechováme jako John. A když už máme na kahánku, tak už je většinou pozdě. Děti jsou už dospělé a na svou ani naši smrt nemyslí, stejně jako my kdysi. ()
Námet fajn, hoci nie úplne originálny. Ale celá atmosféra filmu a jeho spracovania ma vôbec neupútala. Na môj vkus to bolo celé riadne ťažkopádne a nezáživné. A hoci bol osud Johna doslova tragický, takmer tomu chýbal akýkoľvek sentiment. A hoci nie som fanúšik zbytočného pátosu, tu bol viac ako vítaný. Ale čo už, možno to niekomu bude pasovať viac. Mne veru vôbec. ()
Koprodukční snímek Nikam zvlášť sleduje velmi niterný příběh o silném citovém poutu mezi otcem a synem, přičemž nijak zásadně netlačí na pilu a emočně nevydírá. Tvůrcům se povedlo skvěle vybrat ústřední dvojici. Charismatický James Norton a dosud neznámý dětský herec Daniel Lamont jsou oba ve svých rolích natolik přesvědčiví, že člověk nabývá dojmu, jako by k sobě opravdu patřili. Když jsem si film pustila, vůbec jsem netušila, o čem pojednává, takže jsem až s postupujícím dějem zjišťovala, kam vše směřuje. Celé vyprávění pak bylo pro mě o to působivější. K samotnému rozuzlení bych ráda podotkla, že kdybych se někdy ocitla v nelehké životní situaci jako John, tak bych se rozhodla asi úplně stejně. (85%) ()
Atmosféra filmu zodpovedá téme, ktorú rieši. Veľmi dobre spracované a perfektný James Norton. Tú bezmocnosť, lásku a snahu zabezpečiť budúcnosť synovi veľmi dobre zahral a malý tiež. Nakoniec padla aj slza, ale z filmu som mala nakoniec dobrý pocit. Riešiť takýto problém by asi nechcel žiadny milujúci rodič. ()
Smutnej a tichej příběh o něčem, co žádnej rodič nechce zažít. ()
[FEBIOFEST] Velice intimní záležitost. Postupné pomalé hledání možnosti jak se vyrovnat s odcházejícím životem i dítětem, který má celý život před sebou. Kupodivu skvělé filmy, se hodnotí hůře, než ty špatné. Tady totiž nebylo, co vytknout. Režie nás příjemně a ladně vede k nějakým náznakům toho, jak se film bude odvíjet, a mnohdy se to i příjemně vyplní. Herecké výkony jsou na absolutním stropu a vše v rámci příběhu do sebe perfektně zapadá. Vrcholový materiál, který dojme do poslední vteřiny. ()
Tie ťažké detské otázky „Kde je mama“, na ktoré je niekedy tak ťažké odpovedať. Ale podobne ťažké je vysvetlenie smrti štvorročnému, keď vraj majú pomôcť knihy o smrti dinosaurov... No ale film je o ťažkých otázkach pre dospelých o budúcnosti, o adopcii naopak, keď nie rodičia hľadajú vhodné dieťa, ale dieťa si hľadá vhodných rodičov. Exotov je dosť, prijateľných menej. Film mi bol sympatický aj tým, že neohuruje veľkou zápletkou, ani veľkými gestami či slovami, ale prevedie nás situáciou, akú si nikto nepraje, ale život občas niekomu prinesie. –––– Prepáčte, John. Sám viete, aké to je. Život sa nie vždy vyvíja tak, ako by sme chceli. ()
Reklama